П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/37572/24	

 	Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.                                  Дата і місце ухвалення: 23.06.2025р., м. Одеса                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів            –     Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо не розгляду рапорту майора ОСОБА_1 , поданого 02.08.2024р. до командування військової частини НОМЕР_1 , про звільнення його, штурмана відділу напрямків на авіацію військової частини НОМЕР_2 , з військової служби на підставі абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») звільнити майора ОСОБА_1 з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на підставі поданого ним до командування військової частини НОМЕР_1 рапорту про звільнення з військової служби від 02.08.2024р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він проходив військову службу на посаді штурмана відділу напрямків за авіацією у військовій частині НОМЕР_2 на підставі контракту, укладеного 06.06.2019р. На підставі висновку МСЕК 03.07.2024р. видано довідку до акту огляду МСЕК серії 12 ААД №073922 про встановлення ОСОБА_1 третьої групи інвалідності. 06.07.2024р. позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Так як вказаний рапорт не був розглянутий, 02.08.2024р. ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку із аналогічним рапортом до командування військової частини НОМЕР_1 , який у встановленому порядку відповідачем не розглянутий. На звернення представника позивача з адвокатським запитом військова частина НОМЕР_1 повідомила, що у зв`язку із самовільним залишенням ОСОБА_1 частини його військова служба призупинена наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 29.07.2024р. №213, а тому звільнення його за станом здоров`я не являється можливим. ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1  щодо розгляду його рапорту про звільнення та зазначав, що призупинення військової служби не визначено чинним законодавством підставою, за наявності якої не може бути вирішено питання про звільнення військовослужбовця з військової служби за наявності у підстав, передбачених ст.26 Закону. Також, позивач посилався на те, що його рапорт від 02.08.2024р. не розглянуто відповідачем у відповідності до вимог Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024р. №531. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду у належний спосіб рапорту від 02.08.2024р. про звільнення майора ОСОБА_1 з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути у належний спосіб рапорт майора ОСОБА_1 про звільнення з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» шляхом направлення рапорту для розгляду Командувачу Повітряних Сил ЗСУ.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 23.06.2025р. з ухваленням у справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В своїй скарзі апелянт зазначає про необґрунтованість висновку суду першої інстанції про бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту позивача від 02.08.2024р. про звільнення його з військової служби. Вказаний рапорт був розглянутий відповідачем та про наслідки такого розгляду ОСОБА_1 повідомлено листом від 11.08.2024р. №174/174/27/1530/пс. 
Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, що ще до подання ОСОБА_1 рапорту від 02.08.2024р. командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (по особовому складу) від 27.07.2024р. №50, яким військовослужбовцю військової служби за контрактом, який 12.06.2024р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , призупинено військову службу в ЗСУ з 25.07.2024р. Наказом від 29.07.2024р. №213 позивача з 25.07.2024р. виключено із списків особового складу частини. За таких обставин, ОСОБА_1 може бути звільнений з військової служби лише у разі набрання законної сили обвинувальним вироком стосовно нього.  Звільнення за нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може мати місце лише після продовження військової служби у випадку наявності виправдувального вироку або закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 КК України. 
Апелянт просить суд апеляційної інстанції врахувати, що обраний позивачем у даній справі спосіб захисту його прав (зобов`язання звільнити з військової служби на підставі абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») спрямований на уникнення відповідальності за можливо вчинене діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення. 
Посилається апелянт і на те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутні повноваження щодо прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які і підстави для надіслання його рапорту по команді для розгляду уповноваженим органом. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 з 26.07.1999р. проходить військову службу в Збройних Силах України.
На підставі контракту, укладеного 06.06.2019р. з військовою частиною НОМЕР_1 , позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді штурмана відділу напрямків за авіацією.
Відповідно до довідки ВЛК від 29.03.2024р. №248 у ОСОБА_1 встановлено захворювання, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі ст.40-б, 39-в, 41-в, 64-в графи ІІІ Розкладу хвороб позивача визнаного обмежено придатним до військової служби, не придатним до військової служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах.
23.05.2024р.   ОСОБА_1 був направлений військовою частиною НОМЕР_2 на стаціонарне лікування до Клінічного санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ДПС України, де перебував на лікуванні до 12.06.2024р.
Відповідно до виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 04.06.2024р. до довідки серії 12 ААД №073922 позивачу встановлено третю групи інвалідності (загальне захворювання). 
13.06.2024р. командиром в/ч НОМЕР_2 до ДБР в м. Одесі направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України – непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у зв`язку з відмовою убуття для проходження служби у в/ч НОМЕР_3 .
18.06.2024р. командиром в/ч НОМЕР_2 до ДБР у м. Миколаєві направлено повідомлення про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України  - самовільне залишення військової частини.
06.07.2024р. ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 із рапортом, в якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої під час дії військового стану військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я за наявності інвалідності третьої групи.
Відповідно до цього рапорту, він прийнятий та підтриманий начальником відділу напрямків на авіацію військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 24.07.2024р. №48 штурмана відділу напрямків на авіацію в/ч НОМЕР_2 майора ОСОБА_1 звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 з 13.06.2024р.
25.07.2024р. ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024150020001258 внесені відповідні відомості.
Вказане стало підставою для прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 наказу від 27.07.2024р. №50 про призупинення ОСОБА_1 військової служби у Збройних Силах України з 25.07.2024р. та наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.07.2024р. №213 про виключення позивача зі списків особового складу частини з 25.07.2024р. та всіх видів забезпечення.
02.08.2024р. ОСОБА_1 подав рапорт командиру в/ч НОМЕР_1 про його звільнення з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».
Військова частина НОМЕР_1 листом від 11.08.2024р. №174/174/27/1530/пс  повідомила ОСОБА_1 , що його військову службу призупинено у зв`язку із СЗЧ та внесенням 25.07.2024р. ТУ ДБР відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України. Особову справу направлено до Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України для подальшого обліку та зберігання. Враховуючи викладене, звільнення майора ОСОБА_1 з військової служби за станом здоров`я не вбачається можливим. За даних обставин рішення щодо звільнення може бути прийнято лише на підставі п.п. «в» п.3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення або обмеження волі. 
Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (Повітряне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») щодо не розгляду рапорту від 02.08.2024р. про звільнення з військової служби ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду. 
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ про звільнення ОСОБА_1 міг бути виданий та підписаний тільки Командувачем Повітряних Сил ЗСУ, а тому командир в/ч НОМЕР_1 рапорт позивача повинен був направити Командувачу Повітряних Сил ЗСУ, який і має право приймати рішення щодо звільнення чи відмови у такому. Доказів реєстрації вказаного рапорту, а також того, що командир військової частини НОМЕР_1 передав рапорт позивача «по команді», тобто за належністю, матеріали даної справи не містять, як і не містять доказів розгляду рапорту позивача по суті належним та уповноваженим на це суб`єктом. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що не розгляд відповідачем рапорту позивача про звільнення з військової служби у передбачений законом спосіб свідчить про допущення протиправної бездіяльності командиром в/ч НОМЕР_1 .
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992р. №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).
Статтею 2 Закону №2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 5 ст.1 Закону №2232-XII зазначено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Підстави звільнення з військової служби передбачено статтею 26 Закону №2232-XII.
За змістом абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII під час проведення мобілізації та дії воєнного стану контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби за станом здоров`я за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Частиною 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до п.п.2 п.225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008), звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема: у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них; у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пунктом 233 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
При цьому, ч.2 ст.24 Закону №2232-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Аналогічні за своїм змістом положення закріплено також і в пунктах 144-1 – 144-7 Положення №1153/2008.
Зокрема, п.144-2 Положення №1153/2008 передбачено, що військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Таким чином, військова служба призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.
В контексті наведеного вище, колегія суддів зазначає, що 25.07.2024р. ТУ Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62024150020001258 внесені відповідні відомості.
У зв`язку з цим, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2024р. №50 ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України з 25.07.2024р. 
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.07.2024р. №213 позивача виключено з 25.07.2024р. зі списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення.
Особову справу направлено до Кадрового центру Повітряних Сил Збройних Сил України для подальшого обліку та зберігання.
Колегія суддів зазначає, що рапорт - це вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.
Оскільки починаючи з 25.07.2024р.  позивач є особою, яка самовільно залишила військову частину та на дату подання ним рапорту від 02.08.2024р. його військова служба у Збройних Силах України призупинена, він не входить до складу Збройних Сил України та стосовно нього не прийнятий виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або не закрито кримінальне провадження, наказ про продовження ним військової служби командиром військової частини не приймався, тому, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта, що у відповідача були відсутні правові підстави для ініціювання по суті порушеного у рапорті від 02.08.2024р. питання щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Колегія суддів доходить висновку щодо неможливості розглянути та прийняти рішення за рапортом позивача про звільнення його з військової служби до  вирішення питання щодо продовження ОСОБА_1 військової служби.
Про вказані обставини військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача листом від 11.08.2024р. №174/174/27/1530/пс.
Що ж до висновку суду першої інстанції про те, що у військової частини НОМЕР_1 відсутні повноваження на прийняття рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, у зв`язку з чим командир в/ч НОМЕР_1 повинен був направити рапорт майора ОСОБА_1 Командувачу Повітряних Сил ЗСУ, то колегія суддів зазначає наступне.
Подання рапорту «по команді» передбачає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, та далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. 
У спірних правовідносинах військова частина НОМЕР_1 не вирішувала питання про звільнення позивача з військової служби, не розглядала подані ним документи, які підтверджують наявність підстав для звільнення, а листом від 11.08.2024р. повідомила ОСОБА_1 про неможливість вирішення відповідного питання у зв`язку з призупиненням його військової служби. 
Оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2024р. №50 ОСОБА_1 призупинено військову службу у Збройних Силах України з 25.07.2024р., а наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.07.2024р. №213 його виключено з 25.07.2024р. зі списків особового складу частини, тому, на думку колегії суддів, військова частина НОМЕР_1 позбавлена можливості надіслання рапорту позивача від 02.08.2024р. про його звільнення «по команді» ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду такого рапорту по суті. 
У постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
На підставі викладеного колегія суддів вважає, що у спірних правовідносинах відсутня протиправна бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту майора ОСОБА_1 від 02.08.2024р. про звільнення його з військової служби у відповідності до абзацу 2 підпункту «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». А відтак, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову. 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Оскільки при вирішенні спору судом першої інстанції допущено не правильне застосування норм матеріального права, тому, відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції задовольняє таку скаргу, скасовує рішення суду від 23.06.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Враховуючи, що в розумінні пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України дана справа належить до категорії справ незначної складності, тому, у відповідності до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктами «а» - «г» вказаної норми. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -          
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 24 вересня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                                    І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                        О.В. Лук`янчук