ф
УХВАЛА

30 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа № 520/22353/24
адміністративне провадження № К/990/42511/25 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду           Блажівської Н.Є., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025  року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2025  року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Білопільської міської ради про скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення складені Головним управлінням ДПС у Сумській області: від 31 грудня 2022 року № 576436 - 2409 -1819 на суму 181 363,47 грн; від 31 грудня 2022 року № 576434 - 2409 -1819 на суму 8 125,92 грн; від 31 грудня 2022 року № 576435 - 2409 -1819 на суму 7 649,63 грн; від 29 травня 2023 року № 204792 - 2409 -1819 на суму 199 499,82 грн; від 29 травня 2023 року № 204790 - 2409 -1819 на суму 9 344,88 грн; від 29 травня 2023 року № 204791 - 2409 -1819 на суму 8 797,07 грн;
- визнати протиправними дії Білопільської міської ради щодо направлення до Головного управління ДПС у Сумській області списків орендарів змелених ділянок білопільської громади на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень - рішень з оренди землі за 2022 рік;
- визнати протиправними дії Білопільської міської ради щодо направлення до Головного управління ДПС у Сумській області списків орендарів змелених ділянок білопільської громади на яких розташоване нерухоме майно орендарів для складення податкових повідомлень - рішень з оренди землі за 2023 рік;
- визнати протиправною бездіяльність Білопільської міської ради в 2022-2023 роках щодо не направлення заяви до обласної військової адміністрації Сумській області про звернення до Міністерства оборони про включення Білопільської громади до переліку територій на яких ведуться бойові дії;
- зобов`язати Білопільську міську раду подати заяву до обласної військової адміністрації про звернення до Міністерства оборони про включення Білопільської громади в перелік територій бойових дії, в тому числі в 2022 -2023 роках.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025  року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19  вересня 2025 року, позов задоволено.
17 жовтня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025  року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та прийняти нову постанову, якою відмовити їй в задоволенні позовних у повному обсязі.
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);
- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).
Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).
Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначено, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу 10 Податкового кодексу України в умовах відсутності висновку Верховного Суду щодо наявності підстав для звільнення платників податків від обов`язку сплачувати орендну плату за земельні ділянки державної та комунальної власності, які розташовані на територіях саме можливих бойових дій, а не активних, чи на територіях тимчасово окупованих російською федерацією.
Верховний Суд зауважує, що у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Також слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.
Скаржником не обґрунтовано, як мала бути застосовано норма права та який правовий висновок має бути сформульовано у даних правовідносинах. Натомість доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, тлумачення законодавства та наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановлених обставин, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.
Суд звертає увагу скаржника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами попередніх інстанцій, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.
Лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Крім того, скаржником не зазначено, який, на його думку, правовий висновок повинен бути висловлений у цій справі та який, одночасно, відсутній у рішеннях Верховного Суду.
Суд звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначається підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку. 
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025  року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області, Білопільської міської ради про скасування податкових повідомлень-рішень повернути скаржнику.
Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Н.Є. Блажівська