ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 644/4342/25                                                Головуючий суддя І інстанції Зайцева М. С.
Провадження № 33/818/1503/25                                        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: Порушення правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2025 року                                                         м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
захисника – Царьова Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Царьова Р.В. на постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 06 серпня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
Постановою встановлено, що водій ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП (постанова серії ЕНА № 4180358 від 02.03.2025 року), повторно протягом року, а саме 11.05.2025 року о 13 год 40 хв по вул. Миру, 20 м. Харкова, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив ст.35 Закону України «Про дорожній рух», п.31.3.б Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП.
Не погодившись з судовим рішенням захисником ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу. В обгрунтування апеляційних доводів посилався на те, що суд не врахував усі обставини у справі, які підлягали з`ясуванню. Зокрема, на думку апелянта, суд не правильно застосував норми чинного законодавства та не врахував того, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 не використовувався для комерційних цілей, що є умовою для проведення технічного огляду вантажних автомобілів.
В судове засідання для розгляду апеляційної скарги з`явився захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Царьов Р.В., який повідомив, що ОСОБА_1 відомо про день та час проведення судового засідання. Вважав за можливе проводити апеляційний розгляд за відсутності належно повідомленого 
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе провадити апеляційний розгляд в межах поданої апеляційної скарги з урахуванням пояснень захисника.
Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_2 надавав аналогічні, зазначеним в апеляційній скарзі, пояснення, зокрема посилаючись на, те що, на його думку, умовою для проведення технічного огляду транспортних засобів є комерційна мета використання автомобілю.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 . 
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 126 КУпАП. 
Натомість, вина ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП підтверджуються наявними у справі відомостями, а саме: 
Відомостями протоколу про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 11.05.2025 року о 13 год 40 хв по вул. Миру, 20 м. Харкова, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, чим порушив ст.35 Закону України «Про дорожній рух», п.31.3.б Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст.121 КУпАП.
З відомостей довідки інспектора ВАП УПП в Харківській області В. Бурикіної вбачається, що ОСОБА_1 отримав посвідчення водія НОМЕР_2 , а тому не виконання ним вимог чинного законодавства в частині дотримання своїх обов`язків є умисними діями ОСОБА_1 .
З відомостей довідки про повторність, а також копії постанови ЕНА№4180358 вбачається, що ОСОБА_1 було 02.03.2025 року було притягнуто до адміністративної відповідальності з ч. 3 ст. 121 КУпАП за порушення вимог 31.3 б Правил дорожнього руху за керування транспортним засобом, який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов (а.с. 5-6).
Відповідно до відомостей рапорту інспектора УПП в Харківській області Я. Макарова 11.05.2025 приблизно 13 год. 40 хв під час виконання службових обов`язків за адресою: м. Харків, вул. Миру, 20 було зупинено автомобіль Volkswagen Transporter, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 водій керував транспортним засобом, технічний стан якого не відповідає вимогам правил та стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, мав технічні несправності, а саме позаду був пошкоджений розсіювач правого заднього пристрою зовнішнього світлового. Крім того вказаний транспортний засіб підлягає обов`язковом технічному контролю, однак своєчасно його не пройшов. 
Разом з тим, було встановлено, що ОСОБА_1 притягувався до адміністративної відповідальності за п. 31. 3 б Правил дорожнього руху (постанова ЕНА №4180358 від 02.03.2025). Таким, чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 121 КУпАП.
Відомостями копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 встановлено зокрема тип транспортного засобу Volkswagen Transporter – фургон маловантажний-В, його рік випуску 2007, дату реєстрації – 2012 та реєстраційний номер НОМЕР_1 , повна маса автомобіля – 2800 кг (а.с. 41).
З відомостей відеозапису вбачається, що зупинивши транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 поліцейським повідомлено водія про те, що він був зупинений у тому числі за те, що автомобіль підлягає обов`язковому технічному контролю. На зазначене ОСОБА_1 відповідає, що технічний контроль відмінили. Разом з тим, в подальшому працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_1 напротязі року вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за тотожне правопорушення, на що водій зазначив про сплату ним адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Зазначене вочевидь свідчить про обізнаність водія про свій обов`язок дотримуватись безпеки під час дорожнього руху, зокрема і щодо обов`язкового проведення технічного огляду зазначеним транспортним засобом.
Належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та його захисником не оскаржувалися, тобто сторона захисту не зверталася із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАС України щодо дій працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу стосовно нього, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Щодо доводів доводи апеляційної скарги про те, що зазначений транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному, оскільки не використовується для отримання прибутку є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне.
Відповідно до вимого ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» Транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".
З правового аналізу зазначеної статті вбачається, що не підлягають обов`язковому технічному контролю за ознакою мети використання транспортного засобу лише легкові автомобілі. Вантажні автомобілі, повна маса яких складає до 3,5 тонни такої ознаки не має, а тому не звільняються від проведення технічного огляду у порядку та строки, встановлені законом.
Відповідно до приписів Класифікації колісних транспортних засобів, передбаченою Постановою Кабінету міністрів № 1166 від 22.12.2010 «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» до механічних колісних засобів категорії N належать транспортні засоби, які мають не менше чотирьох коліс і призначені для перевезення вантажів, що класифікуються за категоріями відповідно до таблиці 3, де N 1 – це колісний засіб, призначений для перевезення вантажів, максимальна технічно допустима маса якого не більше ніж 3,5 тонни.
Таким чином, аналізом правових норм ЗУ «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух» та Постанов Кабінету Міністрів «Про затвердження Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу», «Про єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються» у їх нерозривному взаємозв`язку встановлено, що автомобілі з типом кузову – фургон маловантажний-В, які мають повну масу до 3,5 тонн, за своїм типом належать до вантажних транспортних засобів та підлягають обов`язковому технічному контролю після спливу двох років з початку їх експлуатації. Періодичність проходження обов`язкового технічного огляду вказаних типів транспортного засобу становить кожні два роки за умови їх експлуатації більш ніж два роки.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що кожен водій зобов`язаний стежити за технічним станом свого транспортного засобу і контролювати його, що вочевидь є запорукою забезпечення безпеки дорожнього руху. Порушення вищевказаних вимог, зокрема і не своєчасного проходження транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, поза розумним сумнівом ставить під загрозу безпеку дорожнього руху.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо притягнення ОСОБА_1 за ч.4 ст.121 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника Царьова Р.В. залишити без задоволення.
Постанову судді Індустріального районного суду м. Харкова від 06 серпня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 С.К. Шабельніков