ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 жовтня 2025 року                                                                     Справа № 924/1787/14 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

секретар судового засідання Черначук А.Д.

за участю представників:
від Головного управління ДПС у Хмельницькій області - Щавінська Т.А. (у с/з 07.10.25)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області, постановлену 14.08.25 у справі № 924/1787/14 (суддею Вибодовським О.Д.)

за заявою
1) Головного управління ДПС у Хмельницькій області
2) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест"
про визнання банкрутом
ВСТАНОВИВ:

          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25 у справі № 924/1787/14 затверджено звіт ліквідатора ТОВ "Агроінвест" арбітражного керуючого Аверкина В.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" в розмірі 1 705 253,29 грн. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В. 92 528,54 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14. Видано наказ. Стягнуто з Старосинявського районного центру зайнятості на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В. 5 016,59 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14. Видано наказ. Стягнуто з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В 212 423,59 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14. Видано наказ. Стягнуто з Державного підприємства "Державний резервний насіннєвий фонд України" на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В. 16 394,29 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14. Видано наказ. Стягнуто з ТОВ "Недержавна виконавча служба" на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В 1 209 315,87 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14. Видано наказ.
          Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від      Головного      управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Хмельницькій області, м. Хмельницький просить      скасувати оскаржуване      судове      рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у затвердженні звіту ліквідатора ТОВ "Агроінвест" арбітражного керуючого Аверкина В.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" в розмірі 1 705 253,29 грн. та відмовити у стягненні з Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області на користь арбітражного керуючого Аверкина В.В. 212 423,59 грн основної грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора в результаті проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14.
          Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/1787/14 у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Крейбух О.Г., суддя Павлюк І.Ю..
          Листом №924/1787/14/4562/25 від 26.08.2025 Північно-західним апеляційним господарським судом витребувано матеріали справи. 01.09.2025 від місцевого господарського суду до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.
          Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.09.25 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області, постановлену 14.08.25р. у справі № 924/1787/14 залишено без руху. Запропоновано скаржнику протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 2 422, 40 грн.
          11.09.25 від Головного управління ДПС у Хмельницькій області надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали від 05.09.2025.
          Згідно відомостей табелю обліку робочого часу Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" суддя - член колегії Крейбух О.Г. перебувала у відпустці у період з 08.09.2025 по 03.10.2025 включно.
          Розпорядженням в.о. керівника апарату Кравець І.М. від 16.09.2025 № 01-05/794 "Щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями" призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 924/1787/14.
          Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2025 для розгляду справи № 924/1787/14 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Розізнана І.В., судді Павлюк І.Ю., Юрчук М.І..
          Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.09.25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25 у справі №924/1787/14. Розгляд апеляційної скарги призначено на 07.10.2025 об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59,      у      залі судових засідань №1.
           30.09.25 через підсистему "Електронний Суд" від арбітражного керуючого Аверкина В.В. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі арбітражний керуючий просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
          01.10.25 через підсистему "Електронний суд" від представника      Головного управління ДПС у Хмельницькій області - Щавінської Т.А. надійшла заява      про забезпечення проведення судового засідання 07.10.2025 о 15:00 год у справі № 924/1787/14      в режимі відеоконференції із Хмельницьким міськрайонним судом      Хмельницької області.
          03.10.25 ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду клопотання представника Головного управління ДПС у Хмельницькій області Щавінської Т.А. задоволено. Доручено Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області проведення відеоконференції судового засідання 07.10.25 о 15:00 год.
          У судовому засіданні 07.10.2025 представник Головного управління ДПС у Хмельницькій області - Щавінська Т.А. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по справі.      Просила суд задоволити апеляційну скаргу у повному обсязі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та дату проведення судового засідання належним чином повідомлені.
          У судовому засіданні судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість представнику ДПС на стадії судових дебатів висловити перед судом свою правову позицію      щодо спірних правовідносин.
          Після переходу апеляційного суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, у відповідності до ст.219 ГПК України, колегія суддів виснувала про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів.
          Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.10.25 відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 14.10.2025 р. об 15:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59,      у      залі судових засідань №1.          
           14.10.25 у судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та дату судового засідання належним чином повідомлені. Судом апеляційної інстанції проголошено судове рішення за апеляційною скаргою  Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25 у справі № 924/1787/14. 
          Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
          Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

          Під час дослідження матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.
          Ухвалою суду від 08.12.2014 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Агроінвест". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном боржника на строк 115 календарних днів, тобто до 03.03.2015, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Рудого А.М.
           09.12.2014 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство ТОВ "Агроінвест".
          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів у справі № 924/1787/14.
          Постановою Господарського суду Хмельницької області від 18.05.2015 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Агроінвест". Припинено повноваження арбітражного керуючого Рудого А.М. та визнано банкрутом ТОВ "Агроінвест". Відкрито ліквідаційну процедуру на дванадцять місяців, призначено ліквідатором ТОВ "Агроінвест" Аверкина В.В..
          На адресу суду 29.07.2025 від ліквідатора Аверкина В.В. надійшов для розгляду та затвердження ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора про проведення ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" у справі №924/1787/14.
          На адресу суду першої інстанції 01.08.2025 від ліквідатора Аверкина В.В. надійшов звіт про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" та клопотання про затвердження вказаного звіту. Також на адресу місцевого господарського суду від ліквідатора Аверкина В.В. надійшов протокол №23 зборів комітету кредиторів ТОВ "Агроінвест" від 29.07.2025.
          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25 затверджено звіт ліквідатора ТОВ "Агроінвест" арбітражного керуючого Аверкина В.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" в розмірі 1 705 253,29 грн та здійснено розподіл відшкодування витрат пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог у даній справі. 
          Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Головного управління ДПС у Хмельницькій області до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Апелянт покликається на правові висновки, які висвітлені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2817/18, від 12.09.2019 у справі № 914/3812/15, від 20.04.2021 у справі № 920/799/17 згідно яких господарський суд повинен перевірити обґрунтованість, правомірність та повноту дій ліквідатора, а також надати належну оцінку усім діям останнього. Оплаті підлягає виключно фактично виконана робота (її обсяг), а не період часу протягом якого тривала ліквідаційна процедура. Також апелянт звертає увагу на обмежене фінансування податкових органів в умовах воєнного стану, що об`єктивно позбавляє можливості апелянта виплатити основну грошову винагороду та витрати арбітражного керуючого за виконання повноважень у ліквідаційній процедурі по справі №924/1787/14.

          Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
          Відповідно до ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі - КУзПБ) арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право, зокрема, отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом. Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
          Відповідно до ч. 1 ст. 30 КУзПБ арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором (ч. 6).
          Згідно ч. 2 ст. 30 КУзПБ розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
          Звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів чи комітетом кредиторів, а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим     кредитором.
          Звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку (ч. 6 ст. 30 КУзПБ).
          Таким чином, звіт арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат має бути схвалений комітетом кредиторів, а звіт за підсумками судових процедур (розпорядження майном, санації, ліквідації та інш.) - затверджений господарським судом.

          Щодо незгоди ГУ ДПС у Хмельницькій області із ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25 у справі № 924/1787/14, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
          Постановою Господарського суду Хмельницької області від 18.05.2015 припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Агроінвест". Припинено повноваження арбітражного керуючого Рудого А.М. та визнано банкрутом ТОВ "Агроінвест". Відкрито ліквідаційну процедуру на дванадцять місяців, призначено ліквідатором ТОВ "Агроінвест" Аверкина В.В..
          Матеріали справи свідчать, що ліквідатором ТОВ "Агроінвест" Аверкином В.В. подавались проміжні звіти про виконану роботу з моменту його призначення (18.05.2015) до подання звіту про нарахування та виплату основної грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат ліквідатора за підсумками ліквідаційної процедури ТОВ "Агроінвест" (01.08.2025). Проміжні звіти ліквідатора Аверкина В.В. Господарським судом Хмельницької області розглядались та долучались до матеріалів справи, про що свідчать відповідні судові рішення, які наявні в матеріалах справи.
          Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що згідно протоколу № 23 зборами комітету кредиторів ТОВ "Агроінвест" від 29.07.25, зокрема, було відмовлено у схваленні звіту ліквідатора Аверкина В.В. про нарахування та виплату основної грошової винагороди ліквідатора та відшкодування його витрат за підсумками процедури ліквідації ТОВ "Агроінвест".
          Верховний Суд у своїй постанові від 16.01.2020 у справі № 5020-961/2012 вказав, що Закон про банкрутство не містить вказівки про те, що відсутність доказів розгляду комітетом кредиторів банкрута звітів арбітражного керуючого про оплату послуг та відшкодування витрат унеможливлює затвердження таких звітів судом у разі їх подання арбітражним керуючим для розгляду. Комітет кредиторів боржника у відповідності до положень Закону про банкрутство лише визначає своїм рішенням розмір оплати послуг арбітражного керуючого з урахуванням того, що такий розмір повинен бути не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство. Натомість затвердження розміру оплати послуг арбітражного керуючого, відповідно до Закону про банкрутство, покладається не на комітет кредиторів боржника, а саме на господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство.
          Не прийняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно (правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.07.2018 у справі № 5019/2862/11 та від 04.06.2019 у справі № Б-24/172-09).
          Окрім того колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що рішення зборів кредиторів не є нормативними актами, вони є доказами факту волевиявлення, які оцінюються судом нарівні з іншими доказами по справі при вирішенні певних питань у процедурах банкрутства.
          Відповідні схвалення та погодження комітетом кредиторів звітів про нарахування грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за своїм змістом є додатковими гарантіями дотримання прав учасників провадження у справі про банкрутство та в силу КУзПБ, господарський суд не зв`язаний такими погодженнями (або ж їх відсутністю) у своїх правових позиціях та процесуальних діях під час провадження у справі про банкрутство; наявність чи відсутність відповідних погоджень підлягає дослідженню судом та обґрунтованому врахуванню або відхиленню.
          Із урахуванням вищезазначеного колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що наявність згоди/ не згоди комітету кредиторів/ зборів кредиторів  не є тією обставиною, яка унеможливлює господарський суд, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство, розглянути подані звіти арбітражного кредитора та затвердити їх. Із огляду на зазначене доводи апелянта в даній частині є необґрунтованими та безпідставними.
          Також апелянт вказує, зокрема, на те, що визначальною обставиною задля задоволення звіту арбітражного керуючого є встановлення реальності та дійсності фактично виконаних робіт за відповідний проміжок часу. Самі ж повноваження арбітражного керуючого не можуть розцінюватись та оплачуватись як абонентська плата.
          Колегія суддів зауважує, що надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення арбітражним керуючим повноважень безоплатно (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.07.2020 справа №918/454/18).
          У постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 902/626/20 виснувано, що надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі. Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника. При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи. З огляду на викладене, відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат.
          Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 5002-17/1718-2011 виснувано, що якщо процедура банкрутства триває після закінчення коштів, авансованих заявником відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 30 КУзПБ, або таке авансування не здійснювалося через інше правове регулювання на час ініціювання процедури банкрутства, фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого кредиторами не створено, а коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника або від продажу його майна, яке не перебуває в заставі, недостатньо для оплати послуг арбітражного керуючого та його витрат, подаючи на затвердження звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого за підсумками ліквідаційної процедури, ліквідатор не може бути позбавлений права звернутися до суду із заявою про стягнення з кредиторів банкрута коштів на оплату його грошової винагороди за період виконання повноважень та відшкодування його витрат у справі. Беручи до уваги принцип пропорційності задоволення вимог кредиторів, суд покладає витрати на оплату послуг ліквідатора та його витрати на кредиторів у справі про банкрутство пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог за наявності на те правових підстав. Така практика покладення судом на кредиторів витрат за оплату послуг арбітражного керуючого (ліквідатора) у справах про банкрутство залишається єдиним можливим засобом дотримання принципу оплатності послуг арбітражного керуючого відповідно до приписів ст. 43 Конституції України та ст. 30 КУзПБ у випадках, якщо кредитори не утворюють за власною ініціативою фонду оплати послуг ліквідатора та відсутні кошти боржника від реалізації його активів, а провадження у справі про банкрутство має бути завершеним.
          Згідно наказу ліквідатора ТОВ "Агроінвест" (Аверкина В.В.) №1 від 18.05.2015р., на підставі ч.3 ст.115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Інформаційного листа ВГСУ №01-06/606/2013 від 28.03.2013 із змінами та доповненнями  відповідно до якого: грошова винагорода арбітражного керуючого визначається в розмірі мінімальних заробітних плат або середньомісячних заробітних платах керівника боржника за останні 12 місяців роботи, при цьому, в разі не отримання керівником боржника заробітної плати за останні 12 місяців  його роботи, основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора визначається в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, встановлено основну грошову винагороду арбітражному керуючому Аверкину В.В. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Агроінвест" в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.
          На підставі рішення комітету кредиторів ТОВ "Агроінвест" за погодженням ліквідатора, оформленого протоколом №10 від 24.07.2019 , 25.07.2019 року ліквідатором видано наказ №3 щодо внесення змін до наказу №1 від 18.05.2015 року та встановлено основну грошову винагороду арбітражному керуючому Аверкину В.В. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Агроінвест" в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень (здійснено зменшення розміру грошової винагороди та здійснено перерахунок в бік зменшення за попередні роки).
          У зв`язку із введенням в дію КУзПБ з 21.10.2019, відповідно до ч.2 ст. 30, розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень. Наказом №4 від 21.10.2019р. щодо внесення змін до наказу №3 від 25.07.2019р., встановлено основну грошову винагороду арбітражному керуючому Аверкину В.В. за виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Агроінвест"  в розмірі трьох  мінімальних заробітних плат.
          Відповідно до наказу ліквідатора ТОВ "Агроінвест" (Аверкина В.В.) №3 від 25.07.2019р. щодо внесення змін до наказу №1 від 18.05.2015р. та наказу №4 від 21.10.2019 щодо внесення змін до наказу №3 від 25.07.2019р. основна грошова винагорода ліквідатора Аверкина В.В. за період з 18.05.2015 року по 31.05.2025 року нарахована  та загалом складає  1    597 838,88 грн.
          Статтею 43 Конституції України обумовлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
          Водночас ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
          Надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
          Конституція України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначила зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини. Складовою цього обов`язку є забезпечення державою соціальної спрямованості економіки, створення умов та гарантування можливостей для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю.
          Відповідно до ст. 1 Конвенції Міжнародної організації праці "Про захист заробітної плати" № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961 року, термін "заробітна плата" означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, які працівник має отримати за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.
          Відтак, оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв`язку з виконанням ним своїх обов`язків у справі про банкрутство є рівнозначною заробітній платі.
          Згідно ч. 2 ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997) ніхто не може бути присилуваний виконувати примусову чи обов`язкову працю.
          Відмову від авансування, відсутність майна у боржника або ж відсутність інших джерел для покриття витрат на виплату винагороди арбітражному керуючому, можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів.
          Статтею 30 КУзПБ встановлено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень, а право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
          Отже, суд апеляційної інстанції виснує, що відповідно до диспозиції ст. 30 КУзПБ мінімальна заробітна плата має нараховуватись за кожний місяць виконання повноважень, а не за фактично відпрацьований час чи за певний обсяг виконаної роботи.
          Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що нарахована основна грошова винагорода ліквідатора Аверкина В.В. за період з 18.05.2015 по 31.05.2025 є арифметично правильною та не суперечить ані положенням КУзПБ, ані наказам, за якими встановлювався розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого  Аверкина В.В. за виконання повноважень ліквідатора у справі № 924/1787/14 про банкрутство ТОВ "Агроінвест". У свою чергу апелянтом не надаються інші належні та допустимі докази, які б суперечили висновкам суду апеляційної інстанції. 
          Як місцевим так і апеляційним господарським судами не встановлено наявність поданих чи задоволених скарг чи заперечень щодо дій (бездіяльності) ліквідатора Аверкина В.В., клопотань про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень. Натомість в матеріалах справи наявна ухвала Господарського суду Хмельницької області від 14.08.25, згідно якої затверджено ліквідаційний баланс та звіт ліквідатора про проведену роботу, а ТОВ "Агроінвест" постановлено ліквідувати. Тобто мета, за якою було відкрито ліквідаційну процедуру постановою суду першої інстанції від 18.05.2015 виконана, що підтверджується ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 14.08.2025 та свідчить про дотримання ліквідатором Аверкиним В.В. принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі. 
          Зазначаючи про принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, Верховний Суд, зокрема, у постанові від 02.09.2021 у справі №910/3438/13 також звернув увагу на критерій обґрунтованості сумнівів щодо повноти дій ліквідатора, з урахуванням чого на кредитора або іншу особу, яка оспорює дотримання цього принципу, покладений обов`язок обґрунтовувати, що саме не вчинив ліквідатор і як це вплинуло на результат формування ліквідаційної маси.
          У свою чергу ухвалу суду першої інстанції від 14.08.25 про затвердження ліквідаційного балансу, звіту ліквідатора про проведену роботу та ліквідацію ТОВ "Агроінвест" ні скаржником, ні іншими кредиторами не оскаржено, що свідчить про визнання кредиторами вчинення усіх необхідних дій ліквідатором Аверкиним В.В. задля дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі  ТОВ "Агроінвест" у проміжку часу з 18.05.2015 по 14.08.2025. 
          Також колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що нормами КУзПБ не передбачено можливості у господарського суду звільнити податковий орган від сплати основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем державного органу та введеного воєнного стану на території України. У свою чергу скасування оскаржуваного судового рішення в частині виплати апелянтом для ліквідатора частини основної грошової винагороди зумовило б суд здійснити такий перерозподіл між іншими кредиторами, що в такому випадку порушило б їхні права.
          Місцевим господарським слушно зауважено, що фонд оплати послуг ліквідатора кредиторами не утворювався, майна необхідного для покриття витрат не було виявлено, договір між ліквідатором та кредиторами про оплату його послуг на певну суму не укладався, а на засіданні комітету кредиторів (протокол №23 зборів комітету кредиторів ТОВ "Агроінвест" від 29.07.2025) затверджено звіт ліквідатора про проведену роботу та ліквідаційний баланс, що у своїй сукупності свідчить про наявність правових підстав для стягнення основної грошової винагороди в розмірі заявленому ліквідатором пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог кредиторів у даній справі у тому числі й відносно ГУ ДПС у Хмельницькій області.
          Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
          У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
          Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
          Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
          При цьому згідно ч. 1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Горіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
          Ураховуючи чинні норми КУзПБ, сформовану судову практику та докази, які наявні в матеріалах справи, колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що апелянтом не доведено порушення місцевим господарським судом норм матеріального та/або процесуального права, що у свою чергу є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги та як наслідок залишення оскаржуваного судового рішення без змін.
          На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

          Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

          1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу Господарського суду Хмельницької області, постановлену 14.08.25 у справі № 924/1787/14 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.
          2. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення.
          3. Справу №924/1787/14 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "21" жовтня 2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Розізнана І.В. 

Суддя                                                                                              Юрчук М.І.  

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.