ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 380/2314/24 пров. № А/857/16232/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Гуляка В.В.	
 	Ільчишин Н.В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 380/2314/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
місце ухвалення судового рішення  	м. Львів	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Гулик А.Г.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначено	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
У січні 2024 року до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі – відповідач)  у якій позивач просив суд:
визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році, компенсації за невикористану основну відпустку, виплачену у 2018 році, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виплаченої у травні 2018 року та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення;
- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році, компенсації за невикористану основну відпустку, виплаченої у 2018 році, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у 2018 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 по лютий 2018 року, включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 380/2314/24 позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році, компенсації за невикористану основну відпустку, виплачену у 2018 році, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби виплаченої у травні 2018 року та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 по лютий 2018 року, включно, без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2017 році, компенсації за невикористану основну відпустку, виплаченої у 2018 році, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виплаченої у 2018 році та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 року по лютий 2018 року, включно, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що судове рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд не звернув увагу на ту обставину, що індексація не входять до складу грошового забезпечення для обчислення грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, компенсації за невикористану основну відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та щомісячної додаткової грошової винагороди. Крім цього відповідач зауважив, що позивач пропустив строк звернення до суду.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та представник позивача повідомлені  шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що  індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а як наслідок включається для обрахунку як допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, компенсації за невикористану основну відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, так і щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки входить до складу грошового забезпечення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
На підставі наказу начальника Санаторію «Прикордонник  - Немирів» від 25 травня 2018 року № 17-ОС позивач виключений із списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Відповідно до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 лютого 2017 року № 6 «Про забезпечення діяльності органу забезпечення Державної прикордонної служби України» станом на момент звільнення та виключення із списків особового складу санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина НОМЕР_1 ), позивач перебував на грошовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_3  (військова частина НОМЕР_1 ).
Під час проходження військової служби та звільнення з неї, позивачу було проведено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення у квітні 2015 року у розмірі 3733,00 грн, у березні 2016 року у розмірі 3 932,53 грн, у серпні 2017 року у розмірі 5280,63грн, у лютому 2018 року у розмірі 5 280,63 грн; підйомної допомоги у липні 2017 року у розмірі 5 280,62 грн, компенсації за невикористану основну відпустку у травні 2018 року у розмірі 4 846,55 грн; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у травні 2018 року у розмірі 82 390,50 грн.
Оскільки, за час служби індексація грошового забезпечення не була проведена, то, відповідно, грошова допомога на оздоровлення, підйомна допомога, компенсація за невикористану основну відпустку, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби, які нараховуються з місячного грошового забезпечення обчислені без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Вважаючи що відповідач протиправно не врахував у складі грошового забезпечення індексацію грошового забезпечення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Що стосується строку звернення до суду, то апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 5 статті 121 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Відповідно до частини 3 статті 121 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Спеціальний строк звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України.
На час звільнення позивачки зі служби стаття 233 Кодексу законів про працю України діяла в редакції, яка передбачала можливість звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду без обмеження бідь-яким строком. 
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 року,  внесені зміни до норм  КЗпП України.
Зокрема, частини перша та друга  статті 233 КЗпП України  викладені в новій редакції, згідно якої працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
Апеляційний суд встановив, що позивач звільнилася з військової служби 25.05.2018 року, тобто на час коли частина друга  статті 233 Кодексу законів про працю України  діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.
Таким чином, позивач при зверненні із цим позовом не пропустив строк звернення до суду.
Аналогічний висновок виклав Верховний Суд у постанові від 08 травня 2024 року у справі № 600/4133/22а.
Згідно з частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII    (далі – Закон № 2011-XII), до складу грошового забезпечення входять: 
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Відповідно до пп. 3.7.1 п. 3.7  Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, яка затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 № 425 (далі – Інструкція № 425), яка чинна на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно із пп. 4.10.2 п. 4.10 Інструкції № 425, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Підпунктом 4.9.10 пункту 4.10 Інструкції № 425 передбачено, що грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, провадиться, виходячи з місячного розміру грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день звільнення з військової служби.     
Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення деяких виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України у разі переїзду на нове місце військової служби, який затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 19 серпня 2016 року № 848, у разі переїзду військовослужбовців на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, закладів фахової передвищої військової освіти (далі - військові навчальні заклади) та навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить не менше шести місяців, без збереження посади за попереднім місцем військової служби або у зв`язку з передислокацією Адміністрації Держприкордонслужби, розвідувального органу Адміністрації Держприкордонслужби, регіонального управління, органу охорони державного кордону, загону морської охорони, військового навчального закладу, навчального центру (навчального підрозділу), науково-дослідної установи, підрозділу спеціального призначення, органу забезпечення Державної прикордонної служби України (далі - органи Держприкордонслужби) або підрозділу органу Держприкордонслужби, їм виплачуються підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби та внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ» № 889 від 22.09.2010 року (далі - Постанова № 889) встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року № 16 постанову № 889 доповнено новою нормою, згідно з якою, виплата винагороди поширюється на усіх військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової військової служби) без урахування займаних ними посад.
Сторони не заперечують тієї обставини, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалось позивачу щомісяця з лютого 2013 року по день виключення зі списків військової частини. Це свідчить про її систематичний характер.
У постанові від 21 грудня 2021 року по справі № 820/3423/18 Верховний Суд зробив висновок, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг. 
Тому індексація грошового забезпечення включається для обрахунку як допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги, компенсації за невикористану основну відпустку, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, так і щомісячної додаткової грошової винагороди, оскільки входить до складу грошового забезпечення.
Отже, відповідач протиправно не врахував індексацію грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу за час служби грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роках, підйомної допомоги за 2017 рік, компенсації за невикористану основну відпустку за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 2018 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 по лютий 2018 року.
Тому, позовні вимоги про перерахунок позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роках, підйомної допомоги за 2017 рік, компенсації за невикористану основну відпустку за 2018 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 2018 рік та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої  постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889  за період з січня 2016 по лютий 2018 року, з урахуванням індексації грошового забезпечення необхідно задовольнити.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове  рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у  цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року у справі № 380/2314/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. В. Гуляк