ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа № 640/9227/20
касаційне провадження № К/9901/24502/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2021 (суддя Чудак О.М.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 (головуючий суддя - Кузьменко В.В., судді - Василенко Я.М., Ганечко О.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ю Єй Інвест Консалт " до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Ю Єй Інвест Консалт " (далі - Товариство, позивач, платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі - Управління, відповідач, контролюючий орган), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 №0010920510.
Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався на те, що суми витрат були сформовані ним по реальним правочинам, що пов`язані із його господарською діяльністю, у тому числі ТОВ «Мілред ЛТД», ТОВ «Лондон Прайм», ТОВ «Еліта Систем», ТОВ «Зеро Компані», ТОВ «Альянс Аркада», ТОВ "Білд Фінанс", ТОВ "Софт-Ворк", TOB "А.В.М. Плюс", ТОВ "Алвес Контракт", ТОВ "Бізнес Перформер", ТОВ "Космополит Менеджмент", ТОВ "Стайл Універс", ТОВ "Збут Метал-Траст" (нова назва - ТОВ "Рекламне агенство "ЮСТАФ"), ПП "Імпресс Сервіс", ТОВ "Метал Буд - Регіон" (нова назва - ТОВ "Посредник Преса-Астро"), ТОВ "Рівертранс", ТОВ "Баонік Сервіс", ТОВ "Бізнес Партнерс" (нова назва - ТОВ "Транспорт Треіл-РАВ"), ТОВ "Диферентс Юніон", ТОВ "Емплада Юніверс", ТОВ "Ерелде Плюс", ТОВ "Знак Груп", ТОВ "Інтергранд Імпульс", ТОВ "Маямі Люкс", ТОВ "Ольвія Корп", ТОВ "Рондо Прайм", ТОВ "Сігра Торг", ТОВ "Сіріус Ефект", ТОВ "Типоцентр Юніон", ТОВ "Тріумф Люкс", ТОВ "Флейтінг", ВП ТОВ "Айти Софт Терминал", ТОВ "Арсенал Холд", TOВ "Індастріл Компані", TOB "Лайт Еверс", ТОВ "Престиж Систем", TOB "Авант Груп".
Обґрунтовуючи вимоги, позивач послався на те, що господарські відносини із вказаними контрагентами є реальними, підтверджені належними й достатніми первинними документами та пов`язані із господарською діяльністю позивача. При цьому, є помилковими та безпідставними є доводи контролюючого органу про неможливість здійснення таких операцій у зв`язку із відсутністю у постачальників ресурсів для здійснення задокументованої діяльності та відповідних товарів у ланцюгу постачання, відсутність у вказаних контрагентів виду діяльності за КВЕД 66.22. - діяльність страхових агентів та брокерів. Зауважив, що податкова інформація відносно контрагентів, на якій ґрунтуються висновки акту перевірки, не є належним доказом безтоварності господарських операцій, оскільки носить виключно інформативний характер. Щодо посилань Управління на негативну інформацію щодо ТОВ «ЛОНДОН ПРАЙМ», ТОВ «ЕЛІТА СИСТЕМ», ТОВ «ЗЕРО КОМПАНІ», ТОВ «АЛЬЯНС АРКАДА», яка міститься в матеріалах окремих кримінальних проваджень, позивач зазначив, що така інформація сама собі не може розглядатись як підстава недійсності правочинів вказаних контрагентів із Товариством. Крім того, позивач вказав, що сам факт порушення кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів в рамках такого кримінального провадження не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених між позивачем та його контрагентами, з урахуванням того, у вироку Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №367/5240/17, ухваленого стосовно засновника ТОВ «МІЛРЕД ЛТД», не надавалась оцінка господарським операціям між ТОВ «МІЛРЕД ЛТД» та Товариством, вирок не містить відомостей про відсутність господарських операцій, а лише встановлює факт реєстрації контрагента. Також, позивач звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання у податкових правовідносинах принципу індивідуальної відповідальності платника податку.
Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 14.01.2021, залишеним без змін  постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 №0010920510.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що Товариством правомірно сформовано витрати за господарськими операціями із вказаними вище контрагентами, оскільки такі операції підтверджені належними первинними документами, відбулися реальні зміни майнового стану платника податків, господарські операції спричинили зміни в структурі активів і зобов`язань платника податків, сприяли отриманню доходу, а відтак оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Також, суди вказали, що контролюючим органом не надано документальних підтверджень відсутності фактичного виконання господарських операцій за вказаними договорами, узгодженості дій позивача з контрагентами з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з можливими протиправними діями постачальників/виконавців, а тому твердження відповідача про відсутність реального характеру договорів, укладених між позивачем та його контрагентами, не є обґрунтованими та не підтвердженими належними засобами доказування, оскільки, позиція податкового органу щодо суперечності спірних угод інтересам держави не підкріплена відповідними доказами чи судовими рішеннями.  Щодо доводів податкового органу про відсутності у контрагентів позивача достатніх виробничих потужностей та працівників, то суд зазначив, що  дана обставина не свідчить про невиконання цими суб`єктами договірних зобов`язань перед позивачем, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин вказані юридичні особи не були позбавлені права укладати з іншими суб`єктами господарювання субпідрядних та цивільно-правових договорів, договорів оренди обладнання, транспортних засобів, оренди персоналу тощо з метою забезпечення власної господарської діяльності. Крім того, суди відзначили, що наявність кримінального провадження  щодо контрагентів позивача, або в яких фігурують контрагенти позивача, в яких не винесено вирок суду у кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, в силу приписів статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними, з урахуванням того, що вирок щодо посадової особи контрагента, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. 
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Управління подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставами для касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії, далі - КАС України), а саме - неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 y справі №826/1308/18, від 28.10.2019 y справі №280/5058/18, від 25.01.2019 у справі №825/1733/17, від 01.06.2021 у справі №826/5214/17, від 14.02.2019 у справі №826/14895/17, від 14.01.2021 у справі №826/9925/14.  
У доводах касаційної скарги відповідач цитує норми матеріального та процесуального права, стверджує, що судами залишено поза увагою не підтвердження господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами з підстав наявності негативної інформації відносно контрагентів позивача, відсутності у контрагентів позивача необхідної кількості трудових ресурсів, основних засобів, матеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12.07.2021 відкрив провадження за касаційною скаргою відповідача та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.
Позивач у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій, просив залишити їх без змін, а касаційну скаргу відповідача просив залишити без задоволення. 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 28.10.2025 визнав за можливе проведення попереднього розгляду справи і призначив попередній розгляд справи на 29.10.2025.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Судами попередніх інстанцій установлено, що контролюючим органом проведено документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання вимог податкового валютного законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт від 28.10.2019 №27/26-15-05-10-02/33637960, яким встановлено порушення позивачем вимог пункту 44.6 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 23314787,00 грн, утому числі: за 2016 рік на суму 1412577,00 грн, за 2017 рік на суму 9850989,00 грн, за 2018 рік на суму 8757947,00 грн, за І півріччя 2019 року на суму 3475274,00 грн.
До таких висновків контролюючий орган дійшов з огляду на те, що у 2016 - 2019 роках Товариством занижені фінансові результати за відповідні звітні періоди шляхом включення до складу витрат, вартості агентських послуг, які придбані у контрагентів позивача: ТОВ «Мілред ЛТД», ТОВ «Лондон Прайм», ТОВ «Еліта Систем», ТОВ «Зеро Компані», ТОВ «Альянс Аркада», ТОВ "Білд Фінанс", ТОВ "Софт-Ворк", TOB "А.В.М. Плюс", ТОВ "Алвес Контракт", ТОВ "Бізнес Перформер", ТОВ "Космополит Менеджмент", ТОВ "Стайл Універс", ТОВ "Збут Метал-Траст" (нова назва - ТОВ "Рекламне агенство "ЮСТАФ"), ПП "Імпресс Сервіс", ТОВ "Метал Буд - Регіон" (нова назва - ТОВ "Посредник Преса-Астро"), ТОВ "Рівертранс", ТОВ "Баонік Сервіс", ТОВ "Бізнес Партнерс" (нова назва - ТОВ "Транспорт Треіл-РАВ"), ТОВ "Диферентс Юніон", ТОВ "Емплада Юніверс", ТОВ "Ерелде Плюс", ТОВ "Знак Груп", ТОВ "Інтергранд Імпульс", ТОВ "Маямі Люкс", ТОВ "Ольвія Корп", ТОВ "Рондо Прайм", ТОВ "Сігра Торг", ТОВ "Сіріус Ефект", ТОВ "Типоцентр Юніон", ТОВ "Тріумф Люкс", ТОВ "Флейтінг", ВП ТОВ "Айти Софт Терминал", ТОВ "Арсенал Холд", TOВ "Індастріл Компані", TOB "Лайт Еверс", ТОВ "Престиж Систем", TOB "Авант Груп".
У ході перевірки встановлено, що від імені ТОВ "Мілред ЛТД", ТОВ "Лондон Прайм", ТОВ "Еліта Систем", ТОВ "Зеро Компані", ТОВ "Альянс Аркада" діяли особи, які не мали законних повноважень на їх представництво, на вчинення від його імені юридично значущих дій, оскільки не були наділені такими повноваженнями та не мали законних підстав для підписання документів.  
Актом перевірки встановлено, що по ТОВ "Мілред ЛТД" складено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 10.07.2018 №1376/10-13- 21-01-03, за даними наявний вирок Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №367/5240/17 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України відносно громадянки ОСОБА_1 .
Відносно ТОВ "Лондон Прайм" складено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 04.10.2018 №5276/26-15-21-29, за даними якої встановлено пояснення громадянина ОСОБА_2 щодо непричетності до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ "Лондон Прайм".
Стосовно ТОВ "Еліта Систем" складено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 16.07.2018 № 2104/8/26-55-21-03, в якій міститься інформація про проведення досудового розслідування в рамках кримінального провадження №12017000000000088 від 17.02.2015, в межах якого допитано громадянина ОСОБА_3 щодо непричетності до реєстрації та діяльності підприємства. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході проведення допиту в якості свідка повідомив, що він не має відношення до реєстрації та фінансово-господарської діяльності ТОВ "Еліта Систем".
Відносно ТОВ "Зеро Компані" складено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 06.06.2019 №3465/04-36-21-13, в якій міститься інформація про проведення досудового  розслідування в рамках кримінального провадження №420180040000000351 від 05.04.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 205, частиною 2 статті 209 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_4 не здійснював фінансово-господарську діяльність ТОВ "Зеро Компані", ніколи не складав, не підписував та не надавав у податкові органи податкову звітність по вказаному підприємству.
Стосовно ТОВ "Альянс Аркада" складено облікову картку суб`єкта фіктивного підприємництва від 05.09.2017 №49179/28-10-21-08-01, в якій зазначено, що Першим оперативним відділом ОУ Офісу ВПП ДФС проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №420171000000000370. Досудовим розслідуванням встановлено, що зареєстровано та впроваджено фінансово-господарську діяльність ТОВ "Альянс Аркада" без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників.
На підставі висновків акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 02.12.2019 №0010920510, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 29143484,00 грн, у тому числі: за податковими зобов`язаннями на суму 23314787,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 5828697,00 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковим кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені у статті 44 ПК України. 
Згідно з абзацами першим, другим пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. 

Визначення поняття господарської операції також наведене у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно положень якої господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 

Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов`язане не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Відповідно до положень підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином, платник податку на прибуток підприємстві з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського  обліку  та фінансової  звітності  здійснюється центральним органом виконавчої влади,  що  забезпечує  формування  державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку,  інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід  визнається  під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства),  за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання   доходу,   наведені   в   цьому  Положенні (стандарті),  застосовуються окремо до кожної операції.  Проте  ці критерії   потрібно  застосовувати  до  окремих  елементів  однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до пунктів 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), витрати  відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного   періоду  визнаються  або  зменшення активів,  або збільшення зобов`язань,  що призводить до  зменшення власного капіталу  підприємства  (за  винятком  зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками),  за умови,  що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду  одночасно  з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. 

Право на формування податкових вигод виникає у покупця за наявності сукупності обставин та підстав, однією із яких є ділова мета. 

Відповідно до підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагентів у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Водночас, інший платник податків під час використання такого документа у своєму податковому обліку повинен діяти розумно, добросовісно та з належною обачністю, а також сумніву в достовірності даних, внесених до відповідного документа своїм контрагентом, у тому числі стосовно даних щодо можливих дефектів правового статусу такого контрагента, а також щодо підпису та інших засобів ідентифікації представників контрагента, які брали участь у господарській операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Як було установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, основним видом діяльності Товариства за КВЕД-20І0 є код 66.22: Діяльність страхових агентів і брокерів.

В межах здійснення господарської діяльності Товариством були укладені агентські договори зі страховими компаніями, зокрема: 1) договір доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №110 від 29.10.2013 з Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»;  2) договір доручення № 4858-14АС від 05.02.2014 з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування»; 3) договір доручення №002/13/006-02 від 02.01.2014 з Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна». За умовами даних договорів Товариство є страховим агентом (Повірений або Агент), до обов`язків якого, в тому числі, входить здійснення заходів з пошуку потенційних клієнтів для страхових компаній.

З метою виконання умов вищезазначених договорів, Товариством були укладені договори доручення (надання агентських послуг) з іншими суб`єктами господарювання, а саме із: ТОВ «МІЛРЕД ЛТД» договір від 01.09.2016 №1-МЛР-2016, ТОВ «ЛОНДОН ПРАЙМ» від 06.06.2018 №1-ЛДП-2018, ТОВ «ЕЛІТА СИСТЕМ», від 06.02.2018 №1-ЕЛС-2018, ТОВ «ЗЕРО КОМПАНІ» від 14.11.2018 №1-ЗРК-2018, ТОВ «АЛЬЯНС АРКАДА» від 01.06.2016 №1-АА-2016, ТОВ "БІЛД ФІНАНС" від 01.07.2016 №1-БФ-2016, ТОВ "СОФТ-ВОРК" від 01.05.2016 №1-СФТ-2016, TOB "А.В.М. ПЛЮС" від 20.07.2017 №1-АВМ-2017, ТОВ "АЛВЕС КОНТРАКТ" від 29.10.2017 №1-АЛВ-2017, ТОВ "БІЗНЕС ПЕРФОРМЕР" від 01.08.2016 №1-БПР-2016, ТОВ "КОСМОПОЛИТ МЕНЕДЖМЕНТ" від 15.07.2017 №1-КСМ-2017, ТОВ "СТАЙЛ УНІВЕРС" від 10.10.2017 №1-СУВ-2017, ТОВ "ЗБУТ МЕТАЛ- ТРАСТ" (нова назва - ТОВ "РЕКЛАМНЕ АГЕНСТВО "ЮСТАФ") від 15.01.2018 №1-ЗМТ-2018, ПП "Імпресс Сервіс" від 10.10.2017 №1-ІПС-2017, ТОВ "Метал Буд - Регіон" (нова назва - ТОВ "ПОСЕРЕДНИК ПРЕСА-АСТРО") від 22.01.2018 №1-МБР-2018, ТОВ "Рівертранс" від 15.10.2017 №1-РВТ-2017, ТОВ "БАОНІК СЕРВІС" від 06.08.2018 №1-БНС-2018, ТОВ "БІЗНЕС ПАРТНЕРС" (нова назва - ТОВ "ТРАНСПОРТ ТРЕІЛ-РАВ") від 20.04.2018 №1-БПС-2018, ТОВ "ДИФЕРЕНТС ЮНІОН" від 02.07.2018 №1-ДФЮ-2018,    ТОВ "ЕМПЛАДА ЮНІВЕРС" від 17.01.2018 №1-ЕМЮ-2018, ТОВ "ЕРЕЛДЕ ПЛЮС" від 30.08.2018 №1-ЕРП-2018, ТОВ "ЗНАК ГРУП" від 02.07.2018 №1-ЗНГ-2018, ТОВ "ІНТЕРГРАНД ІМПУЛЬС" від 30.03.2018 №1-ІГІ-2018, ТОВ "МАЯМІ ЛЮКС" від 31.08.2018 №1-ММЛ-2018, ТОВ "ОЛЬВІЯ КОРП" від 30.07.2018 №1-ОЛК-2018, ТОВ "РОНДО ПРАЙМ" від 16.08.2018 №1-РДП-2018, ТОВ "СІГРА ТОРГ" від 18.04.2018 №1-СГТ-2018, ТОВ "СІРІУС ЕФЕКТ" від 15.10.2018 №1-СРЕ-2018, ТОВ "ТИПОЦЕНТР ЮНІОН" від 30.07.2018 №1-ТЦЮ-2018, ТОВ "ТРІУМФ ЛЮКС" від 13.06.2018 №1-ТРЛ-2018, ТОВ "ФЛЕЙТІНГ" від 02.04.2018 №1-ФЛТ-2018, ВП ТОВ "АЙТИ СОФТ ТЕРМИНАЛ" від 05.04.2019 №1-АТС-2019, ТОВ "АРСЕНАЛ ХОЛД" від 19.12.2018 №1-АРХ-2018, TOВ "ІНДАСТРІЛ КОМПАНІ" від 06.02.2019 №1-ІНК-2019, TOB "ЛАЙТ ЕВЕРС" від 05.12.2018 №1-ЛЕВ-2018, ТОВ "ПРЕСТИЖ СИСТЕМ" від 12.12.2018 №1-ПСЖ-2018, TOB "АВАНТ ГРУП" від 15.11.2015 №1-АВГ-2015.Умови вказаних договорів є типовими.

На умовах вказаних договорів Позивач є Довірителем та доручає Повіреному за винагороду виконувати наступні агентські послуги, зокрема: здійснювати пошук клієнтів з метою укладання Партнерами Довірителя договорів добровільного страхування життя та інших видів страхування; пропонувати потенційним Страхувальникам страхові продукти Партнерів Довірителя; здійснювати підготовку та виконання робіт з обслуговування договорів страхування, у тому числі оформлення всієї необхідної документації. Партнери Довірителя - страхові компанії та інші фінансові установи, з якими Довіритель має договори про співпрацю. Відповідно до пункту 3.1. Договорів винагорода виплачується Довірителем безготівковим платежем на банківський рахунок Повіреного відповідно до Акту здачі-приймання виконаних робіт. Максимальний розмір винагороди Повіреному встановлено у відповідних Додатках до Договору та залежить від виду страхового продукту. В акті виконаних робіт зазначається загальна сума комісійної винагороди. В Додатках до акту виконаних робіт зазначаються наступні відомості щодо наданої послуги: № поліса; застраховані - назва юридичної особи або ПІБ фізичної особи; страхова премія; комісія до виплати; назва страхової компанії.

На виконання умов вказаних договорів зазначеними контрагентами Товариства було надано позивачу послуги загальною вартістю 112954330,00 грн. 

Фактичне виконання господарських операцій між Товариством і вказаними контрагентами підтверджено належним чином оформленими первинними документами, а саме: актами виконаних робіт, складеними в процесі їх виконання, з відповідними додатками. У таких документах детально відображені дані клієнта (фізичної особи або юридичної), розмір страхової премії та в яку саме страхову компанію із Партнерів Товариства вона сплачена, розмір страхової премії страхового субагента. 

Проведення розрахунків за надані послуги підтверджується наданими позивачем банківськими виписками.

У результаті наданих позивачу агентських послуг, клієнтами укладено зі страховими компаніями - Партнерами Товариства, договори страхування (поліси).

За кожен укладений страховий договір зазначені страхові компанії - Партнери, виплачували ТОВ «Ю ЄЙ ІНВЕСТ КОНСАЛТ» комісійну винагороду, що підтверджує наявність ділової мети та економічної ефективності від вищезазначених фінансово-господарських операцій.

В Актах наданих послуг, які є додатками до договорів №110 від 29.10.2013, №4858-14АС від 05.02.2014, №002/13/006-02 від 02.01.2014, укладених між Позивачем та Страховими компаніями, зазначені наступні відомості: номер договору (полісу) та дата його укладання, страхувальник (фізична або юридична особа), дані щодо страхових платежів, комісійна винагорода по фактично сплаченому страховому платежу. Номери страхових полісів та дані щодо застрахованих осіб (фізичних та юридичних) збігаються з даними, зазначеними в Додатках до Договорів доручення, укладених між ТОВ «Ю ЄЙ ІНВЕСТ КОНСАЛТ» та субагентами (контрагентами, господарські операції з якими були предметом перевірки).

Витрати на придбання агентських послуг загальною вартістю 112954330,00 грн у вказаних контрагентів Товариством враховані у рахунок зменшення фінансового результату за відповідні звітні періоди.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що наданими позивачем доказами, наявними у матеріалах справи, підтверджується використання придбаних позивачем робіт (послуг) у його господарській діяльності, надані первинні документи відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та у повному обсязі відображають і підтверджують зміст господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а неістотні недоліки в документах не є підставою для невизнання господарської операції за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції

Колегія судів також погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, що  Управління не довело належними доказами, що договори, укладені між Товариством та вказаними контрагентами були укладені з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, а виконання робіт (надання послуг) за цими договорами не мало реального змісту.

Разом з тим, приймаючи оспорюване податкове повідомлення-рішення, контролюючий орган наголошував на тому, що відсутність у контрагентів позивача основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів для здійснення господарської діяльності ставить під сумнів виконання робіт (надання послуг) цими контрагентами та свідчить про належність контрагентів позивача до «вигодотранспортуючих суб`єктів».

Таким чином, висновок контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства під час здійснення господарських операцій з придбання позивачем робіт (послуг) у зазначених вище контрагентів ґрунтується виключно на аналізі фінансово-господарської діяльності вказаних контрагентів позивача.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 виснувала, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому, має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.
Такий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата Верховного Суду тлумачила як таку, в якій  відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.
Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що 23.05.2020 набрали чинності зміни до статті 112 ПК України, внесені Законом України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (далі - Закон № 466-IX).
Так, відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України (у редакції Закону № 466-IX) особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
За висновком Великої Палати Верховного Суду зміни до статті 112 ПК України фактично закріпили нормативно ті підходи, які й до цього активно використовувалися в судовій практиці, а саме: доктрини належної обачності та індивідуальної юридичної відповідальності, - застосовували рішення Європейського суду з прав людини «Інтерсплав проти України», у якому позиція щодо «залученості» платника податків до протиправних діянь контрагента фактично запроваджувала ту саму належну обачність, яка згодом була відображена в Законі № 466-ІХ. Сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
Водночас, у касаційній скарзі Управління не наводить доводів, що Товариство самостійно внесло до первинних документів недостовірну інформацію щодо придбання робіт (послуг) та/або щодо  його виконавців (агентів). Так само контролюючий не зазначав та не надавав доказів, що Товариство було обізнане щодо недостовірності даних про контрагентів у первинних документах, на підставі яких задекларувало дані свого податкового обліку, зокрема, щодо витрат, які враховуються при визначення об`єкта оподаткування. У справі відсутні докази, що у Товариства були обґрунтовані підстави сумніватись у достовірності відомостей в первинних документах щодо його контрагентів. Доводів такого змісту, так само як і доводів, що Товариство діяло без належної обачності, використовуючи первинні документи для цілей податкового обліку, Управління у касаційній скарзі не наводить.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду підтримала правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.11.2018 у справі №822/551/18, про те, що до постановлення вироку в межах кримінального провадження протокол допиту під час досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві. При цьому апеляційний суд урахував висновок Верховного Суду в указаній вище постанові, що частиною четвертою статті 95 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу; суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій установили, що ні на момент проведення податкової перевірки та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності щодо посадових осіб ТОВ «ЛОНДОН ПРАЙМ», ТОВ «ЕЛІТА СИСТЕМ», ТОВ «ЗЕРО КОМПАНІ», ТОВ «АЛЬЯНС АРКАДА» - відсутні.
Також, судами було встановлено, що вироком Ірпінського міського суду Київської області від 15.09.2017 у справі №367/5240/17 було затверджено угоду про визнання винуватості укладену 14.09.2017 між прокурором та обвинуваченою - ОСОБА_1 . Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті  205  Кримінального кодексу України. В мотивувальній частині вироку було вказано, що у липні 2016 року ОСОБА_1 на пропозицію невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, за грошову винагороду вчинила дії для придбання на своє ім`я суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «МІЛРЕД ЛТД». Так, ОСОБА_1 , засвідчивши своїм підписом відповідні документи, виконала необхідні дії направлені на придбання суб`єкта підприємницької діяльності (юридичної особи) - ТОВ «МІЛРЕД ЛТД» та відкриття розрахункового рахунку в Запорізькому відділенні № 24 АТ «Таскомбанк», за що отримала грошову винагороду в розмірі 200 гривень. Разом з цим, у вказаному вироку не надано оцінки господарських операцій між ТОВ «МІЛРЕД ЛТД» та Товариством, вирок не містить безпосередніх чи опосередкованих висновків про відсутність таких господарських операцій.
Крім того, судами було враховано, що четвертим слідчим відділом розслідування кримінальних проваджень слідчого Головного управління ДФС у м. Києві здійснювалось досудове розслідування щодо посадових осіб Товариства у кримінальному провадженні за №32020100000000090 від 07.02.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою  статті 212 Кримінального кодексу України  (умисне ухилення від сплати податків), під час відображення у податковому обліку вказаних господарських операцій із контрагентами ТОВ «МІЛРЕД ЛТД», ТОВ «ЛОНДОН ПРАЙМ», ТОВ «ЕЛІТА СИСТЕМ», ТОВ «ЗЕРО КОМПАНІ», ТОВ «АЛЬЯНС АРКАДА», ТОВ "БІЛД ФІНАНС", ТОВ "СОФТ-ВОРК", TOB "А.В.М. ПЛЮС", ТОВ "АЛВЕС КОНТРАКТ", ТОВ "БІЗНЕС ПЕРФОРМЕР", ТОВ "КОСМОПОЛИТ МЕНЕДЖМЕНТ", ТОВ "СТАЙЛ УНІВЕРС", ТОВ "ЗБУТ МЕТАЛ- ТРАСТ" (нова назва - ТОВ "РЕКЛАМНЕ АГЕНСТВО "ЮСТАФ"), ПП "Імпресс Сервіс", ТОВ "Метал Буд - Регіон" (нова назва - ТОВ "ПОСЕРЕДНИК ПРЕСА-АСТРО"), ТОВ "Рівертранс", ТОВ "БАОНІК СЕРВІС", ТОВ "БІЗНЕС ПАРТНЕРС" (нова назва - ТОВ "ТРАНСПОРТ ТРЕІЛ-РАВ"), ТОВ "ДИФЕРЕНТС ЮНІОН", ТОВ "ЕМПЛАДА ЮНІВЕРС", ТОВ "ЕРЕЛДЕ ПЛЮС", ТОВ "ЗНАК ГРУП", ТОВ "ІНТЕРГРАНД ІМПУЛЬС", ТОВ "МАЯМІ ЛЮКС", ТОВ "ОЛЬВІЯ КОРП", ТОВ "РОНДО ПРАЙМ", ТОВ "СІГРА ТОРГ", ТОВ "СІРІУС ЕФЕКТ", ТОВ "ТИПОЦЕНТР ЮНІОН", ТОВ "ТРІУМФ ЛЮКС", ТОВ "ФЛЕЙТІНГ", ВП ТОВ "АЙТИ СОФТ ТЕРМИНАЛ", ТОВ "АРСЕНАЛ ХОЛД", TOВ "ІНДАСТРІЛ КОМПАНІ", TOB "ЛАЙТ ЕВЕРС", ТОВ "ПРЕСТИЖ СИСТЕМ", TOB "АВАНТ ГРУП", які описані в акті перевірки від 28.10.2019 від №27/26-15-05-10-02/33637960.
Постановою старшого слідчого з особливо важливих справ четвертого слідчого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого Головного управління ДФС у м. Києві від 21.12.2020 кримінальне провадження №32020100000000090 від 07.02.2020 закрито згідно пункту 2 частини першої  статті 284 КПК України  у зв`язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою  статті 212 КК України. За змістом вказаної постанови у ході досудового розслідування кримінального провадження №32020100000000090 встановлено факт здійснення фінансово-господарських операцій Товариством із вказаними контрагентами, а також, що первинні документи складені та розрахунки проведено відповідно до норм чинного законодавства України. Також встановлено відсутність у ланцюгу постачання Товариства підприємств із ознаками фіктивності.
Також, слід звернути увагу, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного, зокрема, у постанові від 01.12.2015 у справі №826/15034/17 (№21-3788а15), що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, у зв`язку із чим господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Згідно з висновком Великої Палати формулювання «статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю» не ґрунтується на чинних нормах матеріального права, оскільки статус у юридичному розумінні - це перелік прав та обов`язків певного суб`єкта. Водночас жоден нормативно-правовий акт в Україні не містить визначення статусу фіктивного підприємства. Суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти при його створенні чи мету діяльності, що суперечить висновку у постанові від 01.12.2015 у справі №826/15034/17 (№21-3788а15), що «господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».
Застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права відповідає вищенаведеним висновкам Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19. Не суперечать висновки судів попередніх інстанцій і правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, на які посилається Управління у касаційній скарзі.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи касаційної скарги викладеного не спростовують.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що ухвалені у справі судові рішення відповідають вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС щодо законності і обґрунтованості судового рішення, його відповідності принципу верховенства права та завданню адміністративного судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності до норм матеріального права, постановлено обґрунтовані рішення, в яких повно відображені обставини, що мають значення для справи. Порушень норм матеріального права, які могли призвести до зміни чи скасування рішень судів не встановлено.
Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.01.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2021 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова