ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №641/2859/25 Головуючий 1 інстанції: Василенко О.Я.
Провадження №33/818/1257/25                         Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП         
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі: головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бєлєвцової О.О. на постанову Слобідського районного суду м.Харкова від 27 червня 2025 року,- 
УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. 
Зміст оскаржуваного судового рішення суду та встановлені судом першої інстанції обставини
Судом встановлено, що 09 квітня 2025 року о 23 годині 45 хвилин ОСОБА_1 в м.Харкові по вул.Ньютона, 132А керував транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння пройшов добровільно на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», результат огляду - 2,22 проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Бєлєвцова О.О. просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування  ОСОБА_1  транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з.  НОМЕР_1 .Вказала, що працівники поліції не виявили у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння; не вручили останньому направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначила, що висновок газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» – 2,22 проміле є недійсним, оскільки огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проведений працівником поліції з порушенням положень ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Наголосила, що протокол про адміністративне правопорушення не є безперечним доказом по справі. Вважає, що ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння.

Позиції учасників апеляційного провадження
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та захисник Бєлєвцова О.О., будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності. 

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 295801 від 10 квітня 2024 року; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; висновок газоаналізатора «Drager Alcotest 6820», згідно якого результат огляду ОСОБА_1 – 2,22 проміле; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; рапорт т.в.о. командира взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Л.Сляднєвої; дані відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції.

Доводизахисника Бєлєвцової О.О. про відсутність доказів на підтвердження факту керування  ОСОБА_1 транспортним засобом «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованими.
Відповідно до наданих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечував факту керування ним вказаним автомобілем (диск АЛ 3197 ЕПР1 295801 №1, відеозаписи export-snrv4.mp4, export-cyb51.mp4, диск АЛ 3197 ЕПР1 295801 №2, відеозапис export-wduvk.mp4). В протоколі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які заперечення щодо факту керування (а.с.1). Також з рапорту т.в.о. командира взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП Л.Сляднєвої вбачається, що 09 квітня 2025 року було зупинено автомобіль «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.8).
Таким чином, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується сукупністю доказів, які є у матеріалах справи.
Доводи сторони захисту про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності.
Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
З матеріалів справи, зокрема з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається,що поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів. 
Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.
Отже, доводи сторони захисту про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння носять суб`єктивний характер. 

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не виявили у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння спростовуються наданими відеозаписами з місця події (диск АЛ 3197 ЕПР1 295801 №1, відеозапис export-cyb51.mp4).

Протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його винуватість підтверджується саме сукупністю доказів наявних в матеріалах справи, а не лише взятим окремо доказом.

Невручення співробітниками патрульної поліції ОСОБА_1 направлення на медичний огляд, саме по собі не свідчить про відсутність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Доводи захисника Бєлєвцової О.О. про недійсність висновку газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» через невідповідність дій працівників поліції положенням ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, позбавлені підстав. 
Даних про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП в матеріалах справи не міститься і в апеляційній скарзі не наведено.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння - 2,22 проміле, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу, про що свідчить його підпис у акті огляду (а.с.5). 

В протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що «вчора після стресу від жахливих вибухів випивав» (а.с.1).

До того ж, з моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній та сторона захисту не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій поліцейських під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бєлєвцової О.О. залишити без задоволення, а постанову Слобідського районного суду м.Харкова від 27 червня 2025 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                         А.І. Люшня