ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 жовтня 2025 року 
м. Київ
справа № 752/3588/22
провадження № 61-10108св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС»,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Велес-Д», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська (Апатенко) Марина Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак Анжела Юріївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» на постанову Київського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Нежури В. А., 
Верланова С. М., Невідомої Т. О., від 17 квітня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У лютому 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яке у подальшому змінило своє найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС»), звернулось до суду з позовом до ТОВ «Велес-Д», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України у м. Києві, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумовська (Апатенко) М. А., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Корсак А. Ю., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О. А., Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права вимоги, визнання незаконними дії, визнання недійсними договорів, визнання незаконними та скасування рішень.
2.           Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 липня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Укрбізнесбанк», банк) і ОСОБА_2 було укладено кредитний договір 
№ КСИПФ/1010696.1, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі потреби в сумі 500 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних із кінцевим терміном повернення 01 липня 2033 року.
3.           19 грудня 2013 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором ОСОБА_2 передав, а банк прийняв в іпотеку квартиру 
АДРЕСА_1 .
4.           04 грудня 2014 року між банком і ТОВ «Велес-Д» було укладено договір факторингу № 5, за умовами якого банк продає (переуступає) фактору право вимоги до боржника, які включають в себе кредитний договір, а фактор приймає такі права вимоги та зобов`язується передати фінансування в розпорядження клієнта за плату.
5.           04 грудня 2014 року між банком та ТОВ «Велес-Д» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого банк відступає, а товариство приймає право вимоги за договором іпотеки від 19 грудня 2013 року (з урахуванням внесених до нього змін та доповнень), укладеним між банком і ОСОБА_2 , в забезпечення виконання кредитного договору від 02 липня 2013 року № КСИПФ/1010696.1.
6.           04 грудня 2014 року було внесено зміни до відповідного державного реєстру в частині зміни іпотекодержателя з ПАТ «Укрбізнесбанк» на 
ТОВ «Велес-Д». і в той же день було внесено зміни до реєстру в частині зміни обтяжувача з ПАТ «Укрбізнесбанк» на ТОВ «Велес-Д».
7.           17 грудня 2014 року було внесено відомості до реєстру про суб`єктів та змінено іпотекодержателя ПАТ «Укрбізнесбанк» на іпотекодержателя 
ТОВ «Велес-Д» та припинено іпотеку.
8.           Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) № 164 від 25 грудня 2014 року із 26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
9.           На підставі постанови Правління Національного банку України 
від 25 грудня 2014 року № 844 «Про віднесення ПАТ «Укрбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 25 грудня 2014 року № 164 «Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Укрбізнесбанк», згідно з яким із 26 грудня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію у банку, строк дії якої, в подальшому, було продовжено по 23 квітня 2018 року.
10.        Відповідно до рішення про визнання правочинів нікчемними 
від 08 грудня 2015 року № 12 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку визнано нікчемними договір факторингу від 04 грудня 2014 року № 5 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладені між банком і ТОВ «Велес-Д».
11.        09 грудня 2015 року Фонд направив на адресу ТОВ «Велес-Д» вимогу 
№ 8387 про повернення оригіналів всіх кредитних договорів та договорів забезпечення, додатків до них та інших документів, пов`язаних з виконанням сторонами умов цих договорів, однак, товариством цю вимогу було залишено без відповіді.
12.        Позивач зазначає, що нікчемність зазначених правочинів підтверджено судовими рішеннями у справах № 910/18320/16, № 910/16738/18.
13.        У грудні 2018 року, незважаючи на судові процеси, які були ініційовані банком щодо визнання недійсними договорів та зобов`язання вчинити дії, державними реєстраторами були вчинені протиправні дії щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
14.        Позивач вказує, що на підставі укладеного 29 липня 2019 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ТОВ «ВІН ФІНАНС» договору про відступлення прав вимоги та додатку № 1 до вказаного договору, - товариство є законним правонаступником банку щодо вимог до ОСОБА_2 в розмірі 851 172,26 грн.
15.        Позивач вказує на порушення своїх прав, діями ОСОБА_2 , який був кінцевим бенефіціаром ТОВ «Велес-Д», щодо відчуження іпотечного майна. Внаслідок прийняття рішення про припинення записів про іпотеку та обтяження банку, новий кредитор позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 , кредит якого досі не погашений і залишився без забезпечення.
16.        Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, позивач просив суд:
-                     визнати за ТОВ «ВІН ФІНАНС» право вимоги за кредитним договором 
№ КСИПФ/1010696.1, який укладений 02 липня 2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ОСОБА_2 в сумі 851 172,26 грн;
-                     визнати за ТОВ «ВІН ФІНАНС» право вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки від 19 грудня 2013 року;
-                     визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 26 грудня 
2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та скасувати рішення 
№ 44831885;
-                     скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М. А., Київський міський нотаріальний округ, м. Київ, індексний номер рішення: 17737415 від 04 грудня 2014 року, яким обтяжувача ПАТ «Укрбізнесбанк» змінено на обтяжувача ТОВ «Велес-Д». Інформація про зміни обтяження. Номер запису про обтяження: 3944948;
-                     скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корсак А. М. від 17 грудня 2014 року, яким внесено відомості про суб`єктів та змінено іпотекодержателя з ПАТ «Укрбізнесбанк» на ТОВ «Велес-Д». Припинення іпотеки підстава: заява, серія та номер: 1698, видана 17 грудня 2014 року, індексний номер рішення 18066373, номер запису про іпотеку 3944414.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
17.        Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва, у складі судді Чередніченко Н. П., від 19 вересня 2023 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумовської М. А., індексний номер рішення: 17737415 від 04 грудня 2014 року, яким обтяжувача ПАТ «Укрбізнесбанк» змінено на обтяжувача 
ТОВ «Велес-Д», номер запису про обтяження 3944948.
Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Корсак А. Ю. від 17 грудня 2014 року, індексний номер рішення 18066373, яким внесено відомості про суб`єктів та іпотекодержателя, а саме ПАТ «Укрбізнесбанк» змінено на іпотекодержателя ТОВ «Велес-Д» та припинено іпотеку на підставі заяви, серія та номер: 1698, виданої 17 грудня 2014 року, номер запису про іпотеку 3944414.
В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
18.        Суд першої інстанції вказав, що на цей час позивач є законним правонаступником та набув прав кредитора за кредитним договором і за договором іпотеки, боржником за якими є ОСОБА_2 .
19.        Момент виникнення права вимоги за іпотечним договором чинне законодавство пов`язує з фактом державної реєстрації іпотеки в порядку, визначеному законодавством. Виникнення у ТОВ «ВІН ФІНАНС» прав іпотекодержателя за договором іпотеки може відбутися лише після нотаріального посвідчення правочину про відступлення прав за іпотечним договором, а також державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
20.        Договір про відступлення права вимоги, згідно з яким банк відступив позивачу права вимоги до ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом, однак, доказів на підтвердження державної реєстрації в реєстрі у встановленому законом порядку договору про відступлення прав за іпотечним договором суду надано не було.
21.        З огляду на викладене, суд вважав, що позовні вимоги товариства в частині визнання за позивачем права вимоги за кредитним договором, права вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки необхідно залишити без задоволення, оскільки, в ході розгляду справи стороною позивача не доведено, а судом не встановлено порушення прав ТОВ «ВІН ФІНАНС», як законного правонаступника первісного кредитора та іпотекодержателя, та позивачем в частині цих позовних вимог обрано неправильний спосіб захисту своїх прав та не пред`явлено позовних вимог про визнання права іпотекодержателя на іпотечне майно.
22.        Водночас, суд вказав, що державними реєстраторами 04 грудня 
2014 року та 17 грудня 2014 року були внесені записи до реєстру на підставі договору факторингу від 04 грудня 2014 року № 5, укладеного між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ТОВ «Велес-Д», який в силу вимог закону є нікчемним, а відтак наявні підстави для скасування цих рішень, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
23.        В частині позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, суд вказав, що якщо позивач вважає себе іпотекодержателем, права якого порушені, то належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя на іпотечне майно, а не оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки. Таким чином позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири суд вважав неефективним способом захисту порушених прав позивача, як іпотекодержателя і з цих підстав відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
24.        Постановою Київської апеляційного суду від 17 квітня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу 
ОСОБА_2 задоволено часткового. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у цих позовних вимогах. В іншій частині рішення районного суду залишено без змін. Вирішено питання про судові витрати.
25.        Апеляційний суд вказав, що оскільки позивач вважає, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором не виконано, а внаслідок протиправних дій, які в силу вимог закону є нікчемними, із Державного реєстру іпотек було внесено запис про припинення іпотеки та запис про припинення обтяження, то для відновлення свого порушеного права належним способом захисту буде звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.
26.        Враховуючи наявність підстав для застосування наслідків нікчемності правочину, зокрема, шляхом відновлення становища ТОВ «ВІН ФІНАНС» як кредитора за кредитним договором та первинного іпотекодержателя за договором іпотеки, суд першої інстанції помилково визнав основну вимогу позивача про право вимоги за кредитним договором та права іпотекодержателя за договором іпотеки неналежним способом захисту та відмовив у її задоволенні. При цьому, задоволення похідної вимоги про скасування рішення у сфері державної реєстрації не відновить порушене право позивача. До того ж, скасовуючи рішення державних реєстраторів, суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що в результаті виконання такого рішення відбудеться поновлення іпотеки за іншою особою, яка не є учасником справи - ПАТ «Укрбізнесбанк», який, як юридична особа є припиненою (запис про припинення внесено 08 травня 2020 року).
27.        Оскільки рішення суду позивачем в частині відмови у позові не оскаржене, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглянути законність та обґрунтованість такого рішення поза межами доводів та вимог апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
28.        Крім того, за наслідками проведених відкритих торгів між ТОВ «ВІН ФІНАНС» і ПАТ «Укрбізнесбанк» було укладено договір про відступлення прав вимоги. Тобто, товариство стало новим кредитором, який будучи обізнаним про внесення запису про припинення іпотеки не вжив жодних дій щоб не допустити продаж предмету іпотеки, тому у цьому випадку має також досліджуватись питання добросовісності набувача майна, оскільки добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
29.        У матеріалах справи наявні докази, що ОСОБА_1 , приймаючи рішення про придбання спірної квартири, покладалася на загальнодоступні джерела інформації, в тому числі державні реєстри, і не виявивши в цих реєстрах негативної інформації, придбала спірну квартиру.
30.         ОСОБА_1 , укладаючи договір купівлі-продажу від 26 грудня 
2018 року з ОСОБА_2 , діяла як добросовісний набувач.
31.        Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 01 травня 2024 року стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
32.        Додатковою постановою Київського апеляційного суду від 05 червня 2024 року стягнуто з ТОВ «ВІН ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7 443 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
33.        У касаційній скарзі ТОВ «ВІН ФІНАНС» просить постанову Київської апеляційного суду від 17 квітня 2024 року скасувати, залишивши в силі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2023 року.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
34.        12 липня 2024 року ТОВ «ВІН ФІНАНС» подало касаційну скаргу на постанову Київської апеляційного суду від 17 квітня 2024 року у справі 
№ 752/3588/22.
35.        Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи № 752/3588/22, які у грудні 2024 року надійшли до Верховного Суду.
36.        Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
37.        Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі 
№ 6-308цс16, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 501/1703/16-ц, від 15 червня 2021 року у справі 
№ 922/2416/17, у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, від 23 лютого 2022 року у справі № 357/10067/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
38.        Крім того, вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного судового рішення (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
39.        Стверджує, що з огляду на нікчемність договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , права ТОВ «ВІН ФІНАНС», як іпотекодержателя, були порушені, а апеляційний суд не перевірив відповідні доводи позову та обставини справи і не дав їм належної оцінки.
40.        Зауважує, що ОСОБА_1 , ознайомившись з інформацією, що наявна в судових рішеннях, виконавчих провадженнях, реєстрі боржників, могла передбачити негативні для себе наслідки у випадку виконання судових рішень та звернення стягнення на іпотечне майно.
41.        Наголошує, що позивачем не було оскаржено рішення суду першої інстанції, оскільки судом було встановлено відсутність порушеного права позивача, як законного правонаступника первісного кредитора та іпотекодержателя. Водночас у суді першої інстанції відповідачі визнали договори відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами і не оспорювали їх у судовому порядку.
42.        Вважає, що апеляційний суд помилково вказав про поновлення іпотеки за банком у разі виконання рішення суду першої інстанції, не врахувавши, що саме позивач є правонаступником банку щодо вимог до ОСОБА_2 .
43.        Звертає увагу, що за подібних обставин була проведена робота по відновленню інших записів про іпотеку.
44.        Вказує, що основне зобов`язання за кредитним договором не припинено, а тому не припинено і похідне зобов`язання за іпотечним договором. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодержателя та має всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
45.        Обраний спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації щодо припинення запису про іпотеку вважає ефективним, а задоволення позову в цій частині таким, що забезпечить відновлення порушеного права.
 
Доводи осіб, які подали відзив на касаційну скаргу
46.        У вересні 2024 року  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість оскарженої постанови апеляційного суду, просять касаційну скаргу залишити без задоволення.
47.         ОСОБА_1 вказує, що нікчемність договору відступлення права вимоги від 04 грудня 2014 року не свідчить про нікчемність укладеного у подальшому нею договору купівлі-продажу квартири. Стверджує, що є добросовісним набувачем нерухомого майна, а касаційна скарга не містить посилання на докази, які б не були дослідженні апеляційним судом. 
48.         ОСОБА_2 зауважує, що здійснював погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого ТОВ «Велес-Д» видало довідку від 17 грудня 
2014 року про повне погашення кредитної заборгованості. Натомість бенефіціаром вказаного товариства він став лише 06 березня 2015 року. З моменту припинення іпотеки вільно володів спірною квартирою більше чотирьох років. Звертає увагу, що стосовно колишніх керівників Фонду наявне кримінальне провадження щодо ліквідації активів банків через довірених осіб.
Обставини справи, встановлені судами
49.        02 липня 2013 року між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КСИПФ/1010696.1, за умовами якого банк надав ОСОБА_2 кредит на споживчі потреби в сумі 500 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 18% річних із кінцевим терміном повернення 01 липня 2033 року.
50.        19 грудня 2013 року з метою забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язання за цим кредитним договором ОСОБА_2 передав, а банк прийняв в іпотеку квартиру 
АДРЕСА_1 .
51.        04 грудня 2014 року між банком і ТОВ «Велес-Д» було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, за умовами якого банк відступає, а товариство приймає право вимоги за договором іпотеки 
від 19 грудня 2013 року (з урахуванням внесених до нього змін та доповнень), укладеним між банком і ОСОБА_2 , у забезпечення виконання кредитного договору від 02 липня 2013 року № КСИПФ/1010696.1.
52.        04 грудня 2014 року внесені відомості: в запис про іпотеку № 3944414 
о 22:33:40 на підставі індексного номеру рішення 17737403, а саме змінено інформацію щодо «Іпотекодержателя» із ПАТ «Укрбізнесбанк» на ТОВ «Велес-Д»; в запис про обтяження № 3944948 о 22:39:57 на підставі індексного номеру рішення 17737415, а саме змінено інформацію щодо «Обтяжувача» із ПАТ «Укрбізнесбанк» на ТОВ «Велес-Д».
53.        17 грудня 2014 року внесені відомості до реєстру про суб`єктів та змінено іпотекодержателя ПАТ «Укрбізнесбанк» на іпотекодержателя ТОВ «Велес-Д», а також припинено іпотеку.
54.        Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 164 від 25 грудня 2014 року із 
26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.
55.        Відповідно до рішення про визнання правочинів нікчемними 
від 08 грудня 2015 року № 12 уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку визнано нікчемними договір факторингу від 04 грудня 2014 року № 5 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладені між банком і ТОВ «Велес-Д», на підставі пункту 3 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки відчуження майна відбулось за цінами, нижчими на 20% від його вартості.
56.        У грудні 2015 року направлено на адресу ТОВ «Велес-Д» вимогу № 8387 про повернення оригіналів всіх кредитних договорів та договорів забезпечення, додатків до них та інших документів, пов`язаних з виконанням сторонами умов цих договорів, однак, товариством було залишено вказану вимогу без відповіді та належного реагування.
57.        Рішенням Господарського суду м. Києва від 17 травня 2017 року у справі № 910/18320/16 задоволено позов ПАТ «Укрбізнесбанк» в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білої І. В. до ТОВ «Велес-Д» про зобов`язання вчинити дії. Цим рішенням встановлено факт нікчемності договору факторингу від 04 грудня 2014 року № 5, укладеного між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ТОВ «Велес-Д», та застосовано реституцію шляхом зобов`язання ТОВ «Велес-Д» повернути ПАТ «Укрбізнесбанк» документи, отримані згідно із додатком № 3 до вказаного договору.
58.        26 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, щодо квартири переданої в іпотеку.
59.        За результатами відкритих торгів (аукціону) від 01 липня 2019 року між ТОВ «ВІН ФІНАНС» та ПАТ «Укрбізнесбанк» 29 липня 2019 року було укладено договір № UА-ЕА-2019-06-19-000095-b про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
Відповідно до пункту 2.1 зазначеного договору, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає шляхом продажу новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них.
Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору № UА-ЕА-2019-06-19-000095-b від 29 липня 2019 року ОСОБА_2 є боржником банку за кредитним договором № КСИПФ/1010696.1 від 02 липня 2013 року, загальний залишок заборгованості 851 172,26 грн.
60.        Рішенням Господарського суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у справі № 910/16738/18 задоволено позов ПАТ «Укрбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» Білої І. В. до ТОВ «Велес-Д» про визнання договору недійсним.
Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 04 грудня 
2014 року за договором іпотеки, укладений між ПАТ «Укрбізнесбанк» та ТОВ «Велес-Д».
Зобов`язано приватного нотаріуса Апатенко М. А. провести реєстраційні дії: виключити із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про зміни іпотеки запис про відступлення прав іпотекодержателя згідно з індексного номеру рішення № 17737403, внесеного 04 грудня 
2014 року о 22:33:40 у запис про іпотеку № 3944414, поновити відомості про особу іпотекодержателя, зазначити ПАТ «Укрбізнесбанк» у графі «Іпотекодержатель».
Зобов`язано приватного нотаріуса Апатенко М. А. провести реєстраційні дії: виключити із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про зміни іпотеки запис про відступлення прав іпотекодержателя згідно з індексного номеру рішення № 17737415, внесеного о 22:37:49 у запис про обтяження № 3944948, поновити відомості про особу обтяжувача, зазначити ПАТ «Укрбізнесбанк» у графі «Обтяжувач».
Зобов`язано приватного нотаріуса Корсак А. Ю. провести реєстраційні дії: виключити із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію внесену о 11:18:50 про припинення запису про іпотеку № 3944414 на підставі індексного номеру рішення № 18066373, поновити відомості про особу іпотекодержателя, зазначити ПАТ «Укрбізнесбанк» у графі «Іпотекодержатель».
Зобов`язано приватного нотаріуса Корсак А. Ю. провести реєстраційні дії: виключити із системи Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію внесену о 11:39:01 про припинення запису про припинення запису про обтяження № 3944948 на підставі індексного номеру рішення № 18068179, поновити відомості про особу іпотекодержателя, зазначити ПАТ «Укрбізнесбанк» у графі «Обтяжувач».
61.        Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29 вересня 2020 у справі 
№ 910/16738/18 задоволено заяви ТОВ «ВІН ФІНАНС» про заміну сторони у справі та сторони виконавчого провадження її правонаступником. Замінено позивача у справі № 910/16738/18 з ПАТ «Укрбізнесбанк» на його правонаступника - ТОВ «ВІН ФІНАНС». Замінено стягувача за виконавчими документами - наказами № 910/16738/19, виданими 14 травня 2019 року на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у справі № 910/16738/18 з ПАТ «Укрбізнесбанк» на його правонаступника - ТОВ «ВІН ФІНАНС».
62.        Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 серпня 2023 року у справі № 910/16738/18 задоволено апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 .. Рішення Господарського суду м. Києва від 03 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в позові.
63.        Скасовуючи рішення суду від 03 квітня 2019 року суд апеляційної інстанції вказав, що спірний правочин є нікчемним в силу пункту 3 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання недійсним нікчемного правочину є неефективним, що є самостійною підставою для відмови в позові. Крім того, суд першої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_1 , яка не була залучена до участі у справі, що є порушенням норм процесуального права, яке зумовлює скасування рішення суду, та ухвалення нового рішення про відмову в позові.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
64.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
65.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
66.        Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
67.        Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України.
68.        У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
69.        Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
70.        Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17).
71.        Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними.
72.        У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, на яку наявне посилання в касаційній скарзі, суд дійшов зокрема таких висновків:
-                     виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі;
-                     запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя;
-                     за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню;
-                     при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження.
У випадку якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду, у разі задоволення такого позову, до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя (пункти 7.22, 9.8 вказаної постанови Верховного Суду).
73.        Апеляційний суд, вирішуючи спір по суті, звернув увагу, що позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що зобов`язання ОСОБА_2 за кредитним договором не виконано, а внаслідок протиправних дій, які в силу вимог закону є нікчемним, в Державний реєстр іпотек були внесені записи про припинення іпотеки та про припинення обтяження. 
74.        З огляду на викладене апеляційний суд правильно вважав, що для відновлення порушеного права позивача належним способом захисту є звернення з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна.
75.        Враховуючи наявність підстав для застосування наслідків нікчемності правочину, зокрема, шляхом відновлення становища ТОВ «ВІН ФІНАНС» як кредитора за кредитним договором та первинного іпотекодержателя за договором іпотеки, суд першої інстанції помилково визнав вимогу позивача про визнання права іпотекодержателя за договором іпотеки неналежним способом захисту.
76.        Проте задоволення похідних вимог про скасування рішень у сфері державної реєстрації прав не відновить порушеного права позивача, а тому ці вимоги не підлягають задоволенню.
77.        Ці висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 
2021 року у справі № 922/2416/17 та у постанові Верховного Суду 
від 23 лютого 2022 року у справі № 357/10067/20, на які посилається заявник у касаційній скарзі, а також з висновками Верховного Суду, який вказав на аналогічний спосіб захисту порушених прав іпотекодержателя, зокрема і за вимогами про визнання незаконним рішення державного реєстратора щодо припинення іпотеки та обтяження (див. постанову Верховного Суду 
від 26 липня 2023 року у справі № 201/5907/22).
78.        Посилання заявника на те, що апеляційний суд не перевірив доводів позовної заяви про порушення прав позивача та відповідні обставини справи, не надав їм належної оцінки, є безпідставними, оскільки рішення суду першої інстанції переглядалось апеляційним судом за апеляційними скаргами відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо позовних вимог, які були задоволені районним судом та які не відповідають належному способу захисту порушеного права.
79.        Позивач не оскаржив в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимоги, які відповідають правильному способу захисту його порушеного права, а тому у апеляційного суду були відсутні підстави для виходу за межі апеляційних скарг, поданих відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Більш того, позиція позивача в апеляційному суді, висловлена у відзиві на апеляційні скарги, полягала в тому, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і його необхідно залишити без змін.
80.        Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
81.        Колегія суддів також відхиляє посилання заявника на те, що скасування державної реєстрації щодо припинення запису про іпотеку є ефективним способом захисту порушеного права, оскільки як вже було зазначено задоволення цих вимог не може відновити право чи інтерес позивача.
82.        З огляду на усталену судову практику Верховного Суду належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя, а не скасування рішень державного реєстратора та оспорення підстав набуття іншими особами прав на предмет іпотеки.
83.        За встановлених обставин справи висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України 
від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 501/1703/16-ц, 
від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17, у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17, від 23 лютого 2022 року у справі № 357/10067/20, на які заявник посилається у касаційній скарзі.
84.        Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на переоцінку доказів Верховним Судом, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
85.        Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. 
Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
86.        Апеляційним судом надана оцінка доказам відповідно до положень статті 89 ЦПК України. Незгода заявника із оскарженим судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування постанови апеляційного суду.
87.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
88.        Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija 
v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
89.        Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.
90.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційним судом ухвалено оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
91.        Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» залишити без задоволення.
2.           Постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович