ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа № 280/1177/19
адміністративне провадження № К/990/10414/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:          Берназюка Я.О., Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року (головуючий суддя Сіпака А.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року (головуючий суддя Шальєва В.А., судді: Іванов С.М., Чередниченко В.Є.) у справі № 280/1177/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Запорізька міська рада, про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
У 2019 році Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» (далі - позивач, ТОВ ВТП «Технопром») звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру), третя особа - Запорізька міська рада, у якому просило:
визнати незаконною бездіяльність щодо незастосування при формуванні розрахунку із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:0073 коефіцієнту, який характеризує місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні, при формуванні та видачі позивачу витягу від 06 лютого 2019 року № 302/207-19 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки,
зобов`язати при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:0073 застосувати коефіцієнт, який характеризує місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні;
визнати незаконним та скасувати витяг від 06 лютого 2019 року № 302/207-19 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:0073.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року залишено без змін.
18 березня 2024 року на адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга позивача, надіслана 13 березня 2024 року, у якій скаржник просить (мовою оригіналу) скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 в частині:
визнання незаконною бездіяльності щодо незастосування при формуванні розрахунку із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:0073 коефіцієнту, який характеризує місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні, при формуванні та видачі позивачу витягу від 06 лютого 2019 року № 302/207-19 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки,
зобов`язання при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:0073 застосувати коефіцієнт, який характеризує місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні;
ухвалити нове рішення;
скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року;
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
15 квітня 2024 року від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів без змін.
15 квітня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив на касаційну скаргу.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН
На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві позивач зазначає, що відповідачем протиправно не застосовано при розрахунку нормативної грошової оцінки (далі також НГО) локальний коефіцієнт знаходження земельної ділянки в санітарно-захисній зоні, оскільки вся земельна ділянка згідно Генерального плану м. Запоріжжя знаходиться в захисній зоні. 
Стверджує, що за таких обставин у відповідача не було підстав не застосовувати значення 0,80, як це передбачено рішенням Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя».
Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та просить позов задовольнити.
У відзиві на позов відповідач зазначає, що розрахунок нормативної грошової оцінки земельних ділянок у м. Запоріжжі виконується відповідно до Технічної документації із нормативної грошової оцінки земель м. Запоріжжя, яка виконана ДП Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя та затвердженої рішенням Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року № 7. Значення коефіцієнтів впливу локальних факторів Км3 розраховані для м. Запоріжжя в Технічній документації про нормативну грошову оцінку м. Запоріжжя 2013 року.
Стверджує, що згідно з відомостями Державного земельного кадастру про земельну ділянку, стосовно якої виник спір, вид використання земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Під час здійснення нормативної грошової оцінки локальний коефіцієнт «Земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні» - 0,80 не застосовується до суб`єктів, які є джерелами відповідного виду забруднення. 
Водночас зауважує, що згідно з інформацією, зазначеною листі Департаменту екології та природних ресурсів від 13 січня 2016 року, позивач відноситься до підприємств, яким видано дозвіл на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у межах міста Запоріжжя. 
У відповіді на відзив позивач наголосив, що Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджений Наказом Держкомзему України, Мінагрополітики України, Мінбудархітектури України, Української академії аграрних наук України від 27 січня 2006 року                   № 18/15/21/11 на момент отримання оскаржуваного витягу втратив чинність. 
Натомість набув чинності Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489. 

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що ТОВ «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» є користувачем земельної ділянки загальною площею 0,5342 га, кадастровий номер 2310100000:01:013:0073, що розташована у місті Запоріжжя, по вул. Крива Бухта, 2, на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеному із Запорізькою міською радою (орендодавець).
ГУ Держгеокадастру видано позивачу витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:01:013:007, що розташована у м. Запоріжжя, по вул. Крива Бухта, 2,           № 302/207-19 від 06 лютого 2019 року, в якому зазначено локальні коефіцієнти на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко-планувальної зони:
- місце знаходження земельної ділянки в зоні пішохідної доступності до громадських центрів - 1,12;
- у зоні магістралей підвищеного місто формувального значення - 1,10;
- у зоні пішохідної доступності швидкісного морського та зовнішнього пасажирського транспорту - 1,08;
- не забезпечена централізованим теплопостачанням - 0,95;
- у зоні залягання ґрунтових вод менше трьох метрів (Км3=0,9) Пер. (15,43%) - 0,98;
- у зоні регулювання забудови - 1,10.
Сукупний коефіцієнт Км3 - 1,36.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки у визначена в розмірі 21 210 411,00 гривень (а.с. 32).
Вважаючи, що відповідач мав врахувати локальний коефіцієнт із зазначенням розташування земельної ділянки в санітарно-захисній зоні, позивач звернувся до суду із цим позовом.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні позову, судом першої інстанції зауважено, що видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки відповідача при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки. Визначення у витязі коефіцієнту, який характеризує локальні фактори місцеположення земельної ділянки, (Км3) є обов`язковим і розмір цього коефіцієнту має відповідати Додатку 2 до рішення Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року № 7.
Також судом зазначено, що згідно із витягом з Генерального плану м. Запоріжжя земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач правомірно при формуванні витягу від 06 лютого 2019 року № 302/207-19 не застосував локальний коефіцієнт за локальним фактором «місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні - 0,80», оскільки до суду не надано доказів та документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а позивач відноситься до підприємств з нормативними розміром санітарно-захисної зони 50 м, відомостей, що земельна ділянка, яка передана в оренду позивачу, не належить до земельних ділянок та не є земельною ділянкою, яка надана в користування промисловим підприємствам, що є джерелами забруднення.
Суд апеляційної інстанції погодився з позицією суду першої інстанції, що оскільки позивач здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, при формуванні витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки обґрунтовано не застосовано локальний коефіцієнт 0,80, який характеризує факт розташування земельної ділянки в санітарно-захисній зоні.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ
В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначено, що суди попередніх інстанцій встановили обставини, що мають значення, на підставі недопустимих доказів, а саме:
доказів того, що у відповідача відсутня технічна можливість застосовувати при розрахунку НГО земельної ділянки понижуючого коефіцієнту до ділянки позивача;
довідки про інженерно-геологічні умови на об`єкті ТОВ «Технопром», як доказу, який виключає право позивача, як землекористувача на застосування до земельної ділянки понижуючого коефіцієнту;
застосування до спірних правовідносин закону, що втратив чинність на час спірних правовідносин;
доказів, що не подавалися до суду першої та апеляційної інстанцій, а саме копій рішень у іншій справі № 808/884/17, на підставі яких суд апеляційної інстанції встановив преюдиційні обставини.
Акцентує увагу на тому, що спірний у цій справі Витяг з грошової нормативної оцінки земельної ділянки був отриманий у відповідача та оскаржений позивачем до суду першої інстанції після того, як втратив чинність нормативно-правий акт, що обмежував право позивача, як користувача земельної ділянки на понижуючий коефіцієнт (ДБН 360-32, втратив чинність 23.04.2018) .
Стверджує, що розташування земельної ділянки позивача в санітарно-захисній зоні підтверджується відомостями з рішення Запорізької міської ради від 15.09.2014 № 4, зі змінами, а ставка коефіцієнту 0,80 підтверджується рішенням Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя».
Наполягає на тому, що позиція позивача узгоджується із висновками стосовно протиправного незастосування Держгеокадастром коефіцієнту Км3, які викладені у постановах Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 826/11716/17, від 30.01.2020 у справі № 820/1804/16, від 14.08.2019 у справі № 826/13259/18.
Також зазначає, що у справі відсутні достатні та допустимі докази того, що позивач здійснює викид у атмосферне повітря забруднення більших за норми, суди попередніх інстанцій не встановлювали які це норми і який допустимий об`єм (розмір) цих норм.
Вважає, що наявність мінімальних викидів не позбавляє землекористувача його права на застосування до земельної ділянки коефіцієнту санітарно-захисної зони.
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права.
У додатковому клопотанні позивач зазначає, що не підтримує свою первісну позовну вимогу та оскаржує лише бездіяльність відповідача.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги та відзиву в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з такого.
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірним в цій справі є питання правомірності застосування при формуванні витягу з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки показника коефіцієнта Км3 без врахування факту розташування земельної ділянки в санітарно-захисній зоні.
Згідно із визначенням, наведеним у статті 1 Закону України від 11 грудня 2003 року №1378-IV «Про оцінку земель» (далі - Закон № 1378-IV), нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Відповідно до статті 5 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
За приписами статті 15 Закону № 1378-IV підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.
За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (частини перша та друга статті 20 Закону № 1378-IV).
Технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (частини перша та третя статті 23 Закону № 1378-IV).
Зміст вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється відповідно до чітко визначеної спеціальним законодавством процедури, яка передбачає відповідні етапи та заходи.
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.12.2016 №1647/29777, затверджено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів (далі - Порядок № 489).
За змістом пункту 1 розділу ІІІ Порядку за результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.01.2015 №15 (далі - Положення про Держгеокадастр) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Згідно з підпунктом 29 пункту 4 Положення про Держгеокадастр останній відповідно до покладених на нього завдань видає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.
У постанові від 24 листопада 2021 року у справі №817/1780/17 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що дії з формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки можуть бути предметом судового оскарження, а підстави позову слугуватимуть висновку про належність обраного способу захисту прав.
Такий же правовий підхід застосовано Верховним Судом й у постанові від 03 червня 2022 року у справі №160/2702/22.
Отже, рішення та дії/ бездіяльність суб`єкта владних повноважень під час формування даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, оформлення таких даних у вигляді витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель підлягають перевірці адміністративним судом на відповідність їх частині другій статті 2 КАС України.
Згідно з розділом І Порядку № 489 цей Порядок визначає процедуру проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів. 
Нормативна грошова оцінка земель населених пунктів проводиться відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (із змінами).
Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України «Про землеустрій».
Згідно з пунктами 1, 3 розділу ІІ Порядку № 489 в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.
Нормативна грошова оцінка всіх категорій земель та земельних ділянок населених пунктів (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою 1.
Визначення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра земельної ділянки населених пунктів здійснюється за формулою: Цн = В х Нп/Нк х Кф х Км, де Цн - нормативна грошова оцінка квадратного метра земельної ділянки (у гривнях); В - витрати на освоєння та облаштування території з розрахунку на квадратний метр (у гривнях); Нп - норма прибутку (6%); Нк - норма капіталізації (3%); Кф - коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки; Км - коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки.
Індексація нормативної грошової оцінки земельних ділянок здійснюється відповідно до статті 289 Податкового кодексу України.
Згідно з пунктом 6 розділу ІІ Порядку № 489 коефіцієнт, який характеризує місце розташування земельної ділянки (Км), обумовлюється трьома групами рентоутворювальних факторів регіонального, зонального та локального характеру і обчислюється за формулою: Км = Км1 х Км2 х Км3. Де Км1 - регіональний коефіцієнт, який характеризує залежність рентного доходу від місцеположення населеного пункту у загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва і розселення; Км2 - зональний коефіцієнт, який характеризує містобудівну цінність території в межах населеного пункту (економіко-планувальної зони); Км3 - локальний коефіцієнт, який враховує місце розташування земельної ділянки в межах економіко-планувальної зони.
Вихідними даними для обчислення коефіцієнта Км є затверджені матеріали Генеральної схеми планування території України, схем планування території Автономної Республіки Крим та областей, генеральні плани населених пунктів у частині, яка характеризує існуючий стан населеного пункту.
Значення коефіцієнтів установлюються за результатами пофакторних оцінок кожної групи з урахуванням питомої ваги рентоутворювальних факторів у формуванні загального рентного доходу в межах населеного пункту та його економіко-планувальних зон.
Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Порядку № 489 у межах населеного пункту середня (базова) вартість одного квадратного метра земель диференціюється за економіко-планувальними зонами, які встановлюються на основі економічної оцінки території населеного пункту, з урахуванням таких факторів: неоднорідність функціонально-планувальних якостей території; доступність до центру населеного пункту, місць концентрації трудової діяльності, центрів громадського обслуговування, масового відпочинку; рівень інженерного забезпечення та благоустрою території; рівень розвитку сфери обслуговування населення; екологічна якість території; привабливість середовища: різноманітність місць докладання праці, наявність історико-культурних та природних пам`яток тощо.
Середня (базова) вартість одного квадратного метра земель не диференціюється для: смуги відводу магістральної залізниці, за винятком економіко-планувальних зон, які включають вокзали та привокзальні площі; смуги відводу магістральних нафто-, газо- та продуктопроводів, які проходять через територію населеного пункту і виходять за його межі; смуги відводу ліній електропостачання високої напруги і виходять за його межі.
Пунктом 10 розділу ІІ Порядку № 489 визначено, що вартість одного квадратного метра земельної ділянки певного функціонального використання (Цн) визначається з урахуванням територіально-планувальних, інженерно-геологічних, історико-культурних, природно-ландшафтних, санітарно-гігієнічних та інженерно-інфраструктурних особливостей місця її розташування в межах економіко-планувальної зони за формулою: Цн = Цнз х Кф х Км3.
Значення коефіцієнта Км3 визначається щодо кожного населеного пункту, виходячи з його особливостей. Значення локального коефіцієнта для окремої земельної ділянки можливо встановлювати на основі визначення частки площі, яку займає цей фактор на земельній ділянці. Встановлення частки площі здійснюється переважно шляхом використання ГІС-технологій та електронних цифрових карт масштабу не менше ніж 1:10000 - для міст з чисельністю населення понад 100 тис. осіб, та 1:5000 - для інших населених пунктів. 
Для обчислення Км3 враховуються локальні фактори, наведені в додатку 7, при цьому добуток пофакторних оцінок не має бути нижче 0,50 і вище 1,50.
Отже, сукупний коефіцієнт Км3 повинен визначатися як добуток пофакторних оцінок (локальних факторів, локальних коефіцієнтів), які є на відповідній земельній ділянці.
Додаток 7 до Наказу № 489 у формі таблиці відображає перелік локальних факторів по групам та коефіцієнти локальних факторів із вказівкою граничних (максимальних і мінімальних) значень коефіцієнтів.
Згідно з пунктом 2-1 Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 № 213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.
Отже, вимоги до проведення нормативної грошової оцінки земель населених пунктів та допустимі значення застосовуваних коефіцієнтів визначаються на державному рівні.
Порядком № 489 передбачено, що з метою внесення даних до Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку земель населених пунктів оформлюється електронний документ відповідно до вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі також Порядок № 1051) (пункт 2 розділу ІІІ).
Згідно з пунктом 24 Порядку № 1051 до Державного земельного кадастру вносяться відомості про земельні ділянки, в тому числі про нормативну грошову оцінку: значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у цьому пункті, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку; дата проведення нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до підпункту 8 пункту 22 Порядку № 1051, до якого відсилає пункт 24, до Державного земельного кадастру вносяться такі відомості про землі у межах державного кордону, як відомості про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць (Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, районів, міст, селищ, сіл, районів у містах) та за їх межами (у частині, що характеризують такі землі з урахуванням їх місцезнаходження):
- відомості про економічну та нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці:
- розподіл земель за економіко-планувальними зонами та оціночними одиницями (районами), а саме: код оціночної економіко-планувальної зони згідно з додатком 2, номер економіко-планувальної зони та оціночної одиниці (району); межі економіко-планувальних зон та оціночних одиниць (районів) з координатами їх поворотних точок; площа економіко-планувальних зон та оціночних одиниць (районів); значення зональних коефіцієнтів;
- значення нормативної грошової оцінки земель у межах адміністративно-територіальної одиниці (середньої вартості одного кв. метра земель населеного пункту, одиниці площі земель за межами населеного пункту);
- інформація про локальні фактори і зони їх дії (назви локальних факторів; межі зон дії локальних факторів (за видами) з координатами їх поворотних точок; значення коефіцієнта локального фактора в межах зони його дії);
- інформація про ареали агровиробничих груп ґрунтів відповідно до підпункту 7 цього пункту;
- інформація про бонітування ґрунтів відповідно до підпункту 9 цього пункту;
- інформація про документи, на підставі яких встановлено нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці (назва, дата та номер рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, найменування органу, що його прийняв, дата проведення нормативної грошової оцінки земель та введення в дію зазначеного рішення), електронні копії таких документів.
Водночас, пунктами 66, 67 Порядку № 1051 закріплено, що до Державного земельного кадастру державними кадастровими реєстраторами вносяться відомості (зміни до них), зазначені у пунктах 21-25 цього Порядку, про об`єкти Державного земельного кадастру. Внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та цього Порядку. Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України «Про Державний земельний кадастр».
Статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачені підстави та основні вимоги щодо внесення відомостей до Державного земельного кадастру, відповідно до частини сьомої якої відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.
За змістом частини першої статті 32 цього ж Закону відомості про межі державного кордону України, межі адміністративно-територіальних одиниць, нормативну грошову оцінку земель, розташованих у межах територій адміністративно-територіальних одиниць, економічну оцінку земель, обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про встановлення і зміну меж адміністративно-територіальної одиниці, про затвердження документації із землеустрою, документації з оцінки земель, яка є підставою для внесення таких відомостей.
За змістом вищенаведених норм, суд зазначає, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності. Водночас підставою внесення відомостей до Держгеокадастру про нормативну грошову оцінку земель є технічна документація, а технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, відповідно до вимог статті 23 Закону № 1378-IV затверджується сільською, селищною, міською радою.
Витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.
Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 04 вересня 2020 року у справі № 821/1887/16, від 01 червня 2022 року у справі № 640/13150/19.
З покликанням на правовий висновок Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 640/13150/19, суд апеляційної інстанції зазначив, ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області безпосередньо не проводить розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а лише формує та надає витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, які на момент видачі витягу вже внесені до Державного земельного кадастру.
Проте колегія суддів зауважує, що зазначений висновок сформовано за інших фактичних обставин, ніж у справі, яка переглядається, а саме за наявності у Державному земельному кадастрі застарілої інформації з Українського класифікатора цільового використання землі або відсутності коду класифікації видів цільового призначення відповідно до Класифікації № 548.
Суд відхиляє аргументи щодо неможливості впливати на показники коефіцієнтів Км3 у зв`язку з наданням витягу із застосуванням програмного забезпечення в автоматизованому режимі, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 4 Порядку № 1051 ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1051 до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком.
Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.
Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 1051 до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належить внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них), індексної кадастрової карти кадастрової зони за межами адміністративно-територіальних одиниць (змін до неї) та відомостей про кадастрове зонування земель в межах території України (змін до них).
Як зазначене вище, відповідно до пункту 10 розділу ІІ Порядку № 489 значення коефіцієнта Км3 визначається щодо кожного населеного пункту, виходячи з його особливостей. Значення локального коефіцієнта для окремої земельної ділянки можливо встановлювати на основі визначення частки площі, яку займає цей фактор на земельній ділянці.
Отже, внесення до Державного земельного кадастру геодезичної, картографічної основи та відомостей про них (змін до них), індексних кадастрових карт (планів) відповідних адміністративно-територіальних одиниць (змін до них) входить до компетенції державного кадастрового реєстратора, який, у свою чергу, входить до складу Держгеокадастру та його територіальних органів, що спростовує доводи відповідача про неможливість внесення до бази даних певних змін щодо території розташування земельної ділянки, які стосуються саме цієї земельної ділянки.
Верховний Суд у постанові від 30.01.2020 у справі № 820/1804/16 зазначив:

"... спеціальним нормативним актом, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин не було встановлено однозначного обов`язку використовувати лише програмне забезпечення для визначення відповідних коефіцієнтів.
57. Таким чином, надаючи оскаржуваний витяг за підписом заступника начальника управління, відповідач зобов`язаний був перевірити правомірність та обґрунтованість вказаних в ньому даних, які впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки. Формування витягу в автоматичному режимі не може бути підставою для встановлення в ньому розмірів коефіцієнтів, які не відповідають вимогам чинного законодавства".
Тотожна правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 05.09.2023 у справі № 520/9277/2020, від 28.05.2025 у справі № 520/9801/24.
Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що нормативна грошова оцінка земель міста Запоріжжя затверджена рішенням Запорізької міської ради № 7 від 30 червня 2015 року. Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя розроблена Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» ім. Ю.М. Білоконя та пройшла державну експертизу.
Водночас рішенням Запорізької міської ради від 30 червня 2015 року №7 затверджено значення коефіцієнтів впливу локальних факторів Км3 (додаток №2 до рішення міської ради), серед яких 0,80 - земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні.
Як зазначено вище, позивач вважає, що при формуванні витягу відповідачем не застосовано локальні коефіцієнти із зазначенням розташування земельної ділянки в межах санітарно-захисної зони.
За відомостями Державного земельного кадастру про земельну ділянку, стосовно якої виник спір, вид використання земельної ділянки: 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Як зауважено судом апеляційної інстанції, не є спірним питання, що земельна ділянка, відносно якої виник спір, розташована у межах санітарно-захисної зони.
Додатком 7 до Порядку № 489 передбачені локальні фактори, які враховуються при визначення коефіцієнту Км3, серед яких у складі групи санітарно-гігієнічних факторів має враховуватися локальний фактор - місцезнаходження земельної ділянки у санітарно-захисній зоні, коефіцієнт якого складає 0,80-0,96.
Відповідно до статті 114 Земельного кодексу України санітарно-захисні зони створюються навколо об`єктів, які є джерелами виділення шкідливих речовин, запахів, підвищених рівнів шуму, вібрації, ультразвукових і електромагнітних хвиль, електронних полів, іонізуючих випромінювань тощо, з метою відокремлення таких об`єктів від територій житлової забудови. У межах санітарно-захисних зон забороняється будівництво житлових об`єктів, об`єктів соціальної інфраструктури та інших об`єктів, пов`язаних з постійним перебуванням людей. Правовий режим земель санітарно-захисних зон визначається законодавством України.
ТОВ «ВТП «Технопром» має дозвіл на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря у межах міста Запоріжжя стаціонарними джерелами та здійснення діяльності, пов`язаної з такими викидами, № 2310136300-42 від 27 листопада 2017 року.
Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до розділу 5 «Визначення зон прояву локальних факторів та значень локальних коефіцієнтів» Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя, складеної Державним підприємством Державний науково-дослідний інститут проектування міст «Діпромісто» імені Ю.М. Білоконя та затвердженої рішенням Запорізької міської ради №7, території складів, баз, а також екологічно нешкідливих виробництв відповідно до діючих нормативів мають 50-метрові санітарні розриви (ДБН 360-92, п.4.5).
За змістом частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Судом апеляційної інстанції слушно зауважено, що позивач не заперечуючи наявність у нього дозволу на викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря, не надав документального обґрунтування своїх тверджень, що ним здійснюється мінімальні викиди, що не впливає на розрахунок коефіцієнту.
Також не надано відомостей, що земельна ділянка, яка передана в оренду позивачу, не належить до земельних ділянок, яка надана в користування підприємству, що є джерелами забруднення.
За позицією судів попередніх інстанцій, з якою погоджується Верховний Суд, оскільки позивач здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, при формуванні витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки обґрунтовано не застосовано локальний коефіцієнт 0,80, який характеризує факт розташування земельної ділянки в санітарно-захисній зоні.
Доводи скаржника про безпідставність посилання на ДБН 360-32 (п. 4.5), адже ці норми втратили чинність 23 квітня 2018 року, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про правомірність формування відповідачем витягу та незастосування коефіцієнту 0,80, оскільки такі були чинними на час затвердження технічної документації.
Згідно із частиною п`ятою статті 4 Закону України від 22.12.2005 № 3262-IV «Про доступ до судових рішень», судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень.
Відтак, колегія суддів критично оцінює доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції в порушення норм процесуального права покликається на докази, які не були долучені сторонами до матеріалів справи, а саме копії рішень у справі № 808/884/17.
Судом апеляційної інстанції слушно зауважено, що висновки суду першої інстанції в цій справі відповідають висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 12 липня 2023 року в справі № 808/884/17 за позовом саме ТОВ «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» до Управління Держгеокадастру в Запорізькому районі та Головного управління Держгеокадастру в Запорізькій області, третя особа - Запорізька міська рада, предметом якого було оскарження дій управління Держгеокадастру в Запорізькому районі стосовно застосування у виданому витязі № 6572 від 31 листопада 2016 року з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки по вулиці Крива Бухта, 2 в                     м. Запоріжжі, кадастровий номер 2310100000:01:013:0073, при розрахунку сукупного коефіцієнту Км3, зокрема, не застосування локального фактору «земельна ділянка розташована в санітарній захисній зоні із значенням коефіцієнту 0,80».
Так, в справі № 808/884/17 Верховний Суд дійшов висновку, про відсутність підстав для врахування у витягу локального фактору «земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні», оскільки позивачу видано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря і на території земельної ділянки позивача розташовано об`єкти, які є джерелами забруднення.
За змістом частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Колегія судів зауважує, що суд апеляційної інстанції на висновки Верховного Суду у справі № 808/884/17, не зазначаючи про преюдиційність обставин у зазначених справах.
Щодо врахування висновків Верховного Суду від 20.12.2018 у справі                              № 826/11716/17, від 30.01.2020 у справі № 820/1804/16, від 14.08.2019 у справі               № 826/13259/18, то колегія суддів звертає увагу на те, що такі висновки є нерелевантними до спірних правовідносин, оскільки прийняті за інших обставин у справі та іншого змісту правовідносин.
Доводи скаржника про не доведення відповідачем відсутності технічної можливості використання санітарно-технічного коефіцієнту в його програмному забезпеченні також не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про правомірність незастосування локального фактору «земельна ділянка розташована в санітарно-захисній зоні».
Своєю чергою скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

VІІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

За правилами статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-торгівельне підприємство «Технопром» залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14 серпня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2024 року у справі № 280/1177/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду                                                  С.М. Чиркін
                                                                                Я.О. Берназюк
                                                                                В.М. Шарапа