ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" червня 2025 р.           Справа№ 910/8653/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Михальської Ю.Б.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Тищенко А.І. 

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.
за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 10.06.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд»
на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 (повний текст рішення складено 03.02.2025)
у справі №910/8653/24 (суддя Головіна К.І.)
за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд»
до                    1) Головного управління Державної податкової служби у місті Києві,
2) Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві
про         стягнення 28 624 669,53 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог 

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» (далі, позивач або ТОВ «Агри-Трейд») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі, відповідач-1 або ГУ ДПС у м. Києві) та Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі, відповідач-2 або ГУ ДКСУ у м. Києві) про стягнення шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю, в сумі 28 624 669,53 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що підтверджена рішенням адміністративного суду у справі №2а-5813/12/2670 протиправна бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві (відповідача-1) щодо невжиття заходів зі своєчасного відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Агри-Трейд» спричинила реальні збитки товариству, які виявились у неможливості належного виконання позивачем своїх кредитних зобов`язань, а також завдала моральної шкоди у вигляді приниження його ділової репутації перед іноземними кредиторами. 
У позові ТОВ «Агри-Трейд» просить суд стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві (відповідача-2) матеріальну шкоду у сумі 23  624  669,53 грн та моральну шкоду у сумі 5  000  000,00 грн.
Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення 28 624 669,53 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд зазначив, що позивач не довів належними, допустимими та вірогідними доказами наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою (бездіяльністю) податкового органу та завданими позивачу збитками, а тому вважається недоведеною і наявність усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за статтями 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України. За таких обставин вимоги ТОВ «Агри Трейд» в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 23  624  669,53 грн суд визнав необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Також за висновками суду позивач не надав будь-яких належних, достовірних та вірогідних доказів, які б свідчили про приниження його честі, гідності, ділової репутації або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням його ділової репутації, внаслідок дій відповідача. Позивачем не наведено належних доводів, які б підтверджували, що саме через дії ГУ ДПС у м. Києві сталося припинення підприємницької діяльності та настала критична фінансова неплатоспроможність позивача, тобто відсутній причинний зв`язок між діями та наслідком фінансової діяльності позивача. У матеріалах справи відсутні докази, що підприємство втратило доступ до іноземних запозичень та інвестицій саме через дії контролюючого органу, оскільки позивач в цей час міг продовжувати здійснювати господарську діяльність і не відомо про інші його операції, які б також могли б погіршити його фінансову ситуацію та ділову репутацію.
Щодо заявленого відповідачем-1 клопотання про застосування строку позовної давності, то суд зазначив про відсутність підстав для застосування позовної давності, оскільки позивачем не доведено факту порушення його охоронюваних законом прав.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 13.03.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
При цьому, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що апеляційна скарга подається повторно, після її повернення згідно ухвали суду від 11.03.2025.
Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до такого:
- при ухваленні рішення суд першої інстанції проігнорував та не з`ясував значну кількість заявлених позивачем фактичних обставин на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку, не навів мотиви їх неврахування чи відхилення, а також зробив висновки, які не відповідають дійсним фактам. Так, у позовній заяві, заявах по суті справи та при наданні пояснень при дослідженні доказів в ході судового розгляду позивачем акцентувалась увага на суттєвих для справи об`єктивних обставинах, які свідчать про сплату до бюджету всієї суми кредитних запозичень в якості ПДВ в ціні придбання м`ясної продукції у вітчизняних виробників, що підлягала поверненню на банківських рахунок позивача, про його намір погасити кредитну заборгованість саме за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ, а також про те, що надлишкова сплата за вимушене користуванням тілом кредиту, сума якого своєчасно була не відшкодована з бюджету через незаконну бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві і тому не могла бути повернута позикодавцю, була безпосереднім наслідком невиплати бюджетної заборгованості, а у доданому розрахунку майнової шкоди обґрунтовано достатність її розміру для погашення в повному обсязі тіла кредиту на момент настання 15.12.2013 строку сплати кредитних зобов`язань за господарським договором, як умови уникнення зайвих виплат відсотків на обслуговування користування запозиченнями;
- специфіка мети використання запозичених коштів, економічна сутність та зміст систематично проведених позивачем з їх використанням господарських операцій безумовно свідчить, що саме тривала незаконна затримка у відшкодуванні податковим органом сплаченого до бюджету ПДВ, на виплату якого легітимно очікувало ТОВ «Агри-Трейд» при прийнятті кредитних зобов`язань перед нерезидентом, призвело до вимивання в такий спосіб запозичених обігових коштів і неможливості в передбачений кредитною угодою строк виплатити тіло кредиту, що призвело на нарахування зайвих відсотків за користування ним. Протиправне перебування належних товариству коштів у бюджеті замість знаходження їх в активах на банківському рахунку платника податків на момент настання зобов`язань з виплати, свідчить не про наявність ризику прийняття власних комерційний рішень юридичною особою, а саме про неможливість прийняття таких рішень з причини протиправності діянь державного органу влади;
- факт понесення позивачем збитків доводиться дослідницькою частиною висновку експерта №04-24 від 03.06.2024 за результатами проведення судової економічної експертизи, згідно якої на 15.12.2023 розмір бюджетної заборгованості з ПДВ в сумі 8 730 254,00 грн, виходячи з валютного курсу НБУ (1 дол. США = 7,993 грн), складав 1 092 237,46 дол. США, отже був значно більшим за розмір основного боргу за кредитною угодою в сумі 963 195,00 дол. США, що свідчить про можливість його погашення товариством в повному обсязі у разі виконання контролюючим органом свого обов`язку; фактом повідомлення 15.07.2013 позикодавця «KREATON, S.A.» щодо неможливості вчасно погасити свої зобов`язання до 15.12.2013 з вини податкового органу у вчасному неповерненні сум бюджетного відшкодування ПДВ у розмірі 8 872 618,00 грн та намір погасити заборгованість за кредитною угодою за рахунок використання для виплати всієї суми, що підлягає стягненню з бюджету; заявою свідка ОСОБА_1 - директора ТОВ «Агри Трейд» від 11.09.2024, яка містила показання про підтвердження цих обставин про намір погашення кредитного зобов`язання перед нерезидентом за рахунок виплаченої бюджетної заборгованості;
- у позивача були відсутні інші джерела для виплати боргу за кредитними зобов`язаннями й цей факт доводився позивачем фінансовими звітами та балансами ТОВ «Агри-Трейд» за 2014 - 2020 роки з паперовими копіями електронних квитанцій про їх отримання органами ДПС України;
- у ході проведених експертом економічних досліджень зроблено документально та нормативно обґрунтовані висновки, які не містять відповіді на правові питання, зокрема, у висновку експерта №04-24 від 03.06.2024 відсутнє з`ясування питання про «..наявність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю Відповідача-1 та спричиненими збитками…» (стор. 5 рішення), на що безпідставно вказав суд в оскаржуваному рішенні без жодного посилання та зміст експертизи чи аркуш висновку, що містить дані про перевищення меж спеціальних знань. Крім того, у висновку експерта немає й жодних тверджень про «…намір Позивача перерахувати відшкодовану суму ПДВ в рахунок погашення боргу за кредитною угодою» (стор. 5 рішення);
- суд першої інстанції в порушення засад змагальності необґрунтовано надав перевагу припущенням відповідачів та однобічно упереджено вирішив справу всупереч засадам верховенства права з порушенням права на справедливий суд;
- на теперішній час основна сума боргу залишається лише частково погашеною перед іноземним кредитором - «VARA GMBH», Німеччина, що беззаперечно негативно впливає на ділову репутацію ТОВ «Агри-Трейд» серед контрагентів. Ця обставина про часткове погашення основної суми боргу підтверджується висновком по 3 питанню, наведеним у заключній частині висновку експерта № 04-24 від 03.06.2024 за результатами проведення судово-економічної експертизи, а також виписками з банківських рахунків ТОВ «Агри-Трейд» та SWIFT-платежами. Тривале неналежне виконання товариством своїх договірних зобов`язань перед іноземними кредиторами спричинене стійкою фінансовою неспроможністю, що стала наслідком протиправної бездіяльності ГУ ДПС у м. Києві, фактично спаплюжили та знищили ділову репутацію ТОВ «Агри-Трейд» в очах іноземних інвесторів як добросовісного і платоспроможного партнера. З такою негативною кредитною історією в підприємства втрачений доступ до іноземних запозичень та інвестицій, що є критично важливою умовою здійснення подальшої підприємницької діяльності за відсутності власних обігових коштів;
- строк позовної давності не пропущений позивачем у зв`язку з його перериванням (пред`явленням позову до адміністративного суду), водночас, у разі непогодження апеляційного суду з таким аргументом, право позивача на відшкодування збитків підлягає судовому захисту, оскільки строк позовної давності пропущений з поважних причин, які були об`єктивно непереборними та не залежали від волі позивача (неможливість здійснення розрахунку розміру матеріальної шкоди до вирішення адміністративним судом питання про узгоджену суму бюджетного відшкодування, відсутність підстав для обрахунку такої шкоди через невизнання відповідачем-1 права ТОВ «Агри-Трейд» на отримання з державного бюджету відшкодування ПДВ у заявленому розмірі, остаточне не вирішення з 2012 року в попередньому судовому процесі публічно-правового спору з цих питань).
В апеляційній скарзі позивач також зазначив, що очікує понести судові витрати по сплаті гонорару за надання адвокатом професійної правничої допомоги орієнтовно у розмірі 125  000,00 грн, а також інші витрати, пов`язані з представництвом у цій справі адвокатом, попередній розмір яких на момент подачі апеляційної скарги визначити не вдається за можливе через відсутність відомостей про кількість судових засідань, а також неможливості заздалегідь визначити розмір інших витрат, пов`язаних із прибуттям до суду та участю в процесуальних діях.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

28.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» без задоволення.
Узагальнені доводи відзиву відповідача-2 зводяться до такого:
- заборгованість, яка утворилась між двома юридичними особами у приватному порядку, не може вважатися ні збитками, ні шкодою в розумінні положень статей 22 та 1173 Цивільного кодексу України;
- апелянт як суб`єкт підприємницької діяльності самостійно визначає джерела фінансування своєї господарської діяльності та несе відповідальність за свої комерційні рішення та ризики господарської діяльності самостійно;
- під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено відсутність доказів, що апелянт втратив доступ до іноземних запозичень та інвестицій, та те, що це сталося через дії контролюючого органу, оскільки позивач у цей час міг і продовжував свою господарську діяльність та невідомо про інші його операції, які б також могли б погіршити його фінансову ситуацію та ділову репутацію;
- позивач належним чином у доказовий спосіб не підтверджує факт завдання моральної шкоди, характер та ступінь моральних страждань, втрат немайнового характеру, погіршення якості життя, інших негативних наслідків та не надає обґрунтувань заявленої суми відшкодування моральної шкоди;
- ствердження позивачем про факт завдання моральної шкоди без підтвердження таких обставин доказами не можна вважати безумовною підставою спричинення позивачу моральної шкоди та достатньою підставою для відшкодування;
- у спорах про стягнення з держави коштів, зокрема і про стягнення відшкодування завданої шкоди (компенсації) немає необхідності визначати відповідачем ДКС України або її територіальний орган. Останні зобов`язані виконати відповідне рішення суду незалежно від їхньої участі у розгляді справи за позовом до держави.
23.04.2025 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд залишити рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» без задоволення.
У відзиві відповідач-1 зазначає про таке:
- між виникненням нібито майнової шкоди у ТОВ «Агри-Трейд» та несвоєчасним відшкодуванням ПДВ з бюджету контролюючим органом відсутній причинно-наслідковий зв`язок, оскільки останній обумовлений виключно усвідомленими діями позивача та первісного кредитора - «Kreaton.S.A.», та новим кредитором - «VARA GMBX»;
- відсутність відшкодування податку на додану вартість з державного бюджету не має викликати в ТОВ «Агри-Трейд» майнових очікувань від держави;
- відсутні об`єктивні підстави вважати, що ТОВ «Агри-Трейд» мало намір здійснити погашення кредитної заборгованості за рахунок бюджетного відшкодування ПДВ, оскільки жодних доказів щодо таких намірів позивачем не було надано;
- з висновків по восьмому питанню судово-економічної експертизи від 03.06.2024 за №04-24 вбачається що, судовий експерт Побеленська Н.А. вказала інформацію, що ТОВ «Агри-Трейд» мало намір погашення кредитної заборгованості за рахунок отриманих коштів бюджетного відшкодування ПДВ. Тобто, судово-економічна експертиза базується виключно на припущенні про намір ТОВ «Агри-Трейд» погасити кредитну заборгованість перед «KREATON, S.A.» та «VARA GMBH» (Німеччина). Виникнення збитків у ТОВ «Агри-Трейд» є умовним з огляду на те, що невиконання кредитних зобов`язань ТОВ «Агри-Трейд» перед іноземними кредиторами виникло не внаслідок неправомірних дій органів державної влади, а внаслідок саме господарської діяльності ТОВ «Агри-Трейд»;
- висновок експертизи, поданий позивачем до Господарського суду міста Києва, не відповідає вимогам допустимості доказів, оскільки отриманий з порушенням норм права, тому що експертом надано оцінку законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами, та з`ясовано питання права позивача на таке відшкодування і законність, правомірність заявлених ним позовних вимог;
- позивачем не було доведено жодними належними, достатніми, допустимими та достовірними доказами завдання йому моральної шкоди діями ГУ ДПС у м. Києві та існування будь-якого причинного зв`язку між діями і спричиненою шкодою;
- з позовом про відшкодування збитків ТОВ «Агри-Трейд» звернулось 26.07.2024, тобто більше ніж через 10 років з дати виникнення збитків (15.12.2013). У позовній заяві не наведено обґрунтування щодо поважності причин, які перешкоджали ТОВ «Агри-Трейд» звернутись до суду протягом 3 років з 15.12.2013, тобто коли ТОВ «Агри-Трейд» довідалось або могло довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
20.05.2025 позивач подав через підсистему «Електронний суд» пояснення щодо хибності доводів відзиву відповідача-1, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, в яких наголосив на тому, що твердження відповідача про відсутність намірів погашення заборгованості за рахунок суми бюджетного відшкодування ПДВ, на отримання якої останній мав право та яка вчасно не була повернута ТОВ «Агри-Трейд» через протиправну бездіяльність ГУ ДПС у м. Києві, не відповідає дійсності та матеріалам справи. В апеляційній скарзі детально вказано та обґрунтовано наявність 8 обставин, що підтверджують існування прямого причинно-наслідкового зв`язку між протиправною бездіяльністю відповідача-1 та завданими позивачу збитками у вигляді прямих витрат на вимушене обслуговування власного кредитного зобов`язання у вигляді додаткових відсотків та курсових різниць від перерахунку заборгованості в іноземній валюті в валюту платежу - гривню. Окрім формального безпідставного твердження про відсутність жодних фактичних обставин та належних доказів цього спірного елементу складу цивільного правопорушення, у відзиві, в свою чергу, в порушення вимог пункту 3 частини 2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутні конкретні заперечення наведених в апеляційній скарзі фактів та аргументації щодо власної оцінки наданих позивачем на їх підтвердження доказів.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 на час апеляційного оскарження, апеляційну скаргу призначено до розгляду на 15.04.2025.
У судове засідання, призначене на 15.04.2025, з`явився представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд». 
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Враховуючи неявку у судове засідання представників відповідачів, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 відкладено на 20.05.2025.
У судове засідання, призначене на 20.05.2025, з`явилися представники позивача та відповідачів.
Суд у судовому засіданні 20.05.2025 заслухав пояснення представників учасників справи по суті спору та оголосив протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 10.06.2025.
У судовому засіданні 10.06.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 10.06.2025, з`явилися представники відповідачів.
09.06.2025 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що  він не зможе з об`єктивних причин взяти особисту участь у судовому засіданні з огляду на зайнятість в якості захисника у невідкладних процесуальних діях у кримінальному провадженні.
Представники відповідачів у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
Колегія суддів, розглянувши вищевказане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, ухвалила відмовити у його задоволенні з огляду на таке.
Згідно частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Колегія суддів зазначає, що до клопотання про відкладення розгляду справи представником позивача не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених у ньому обставин (доказів зайнятості 10.06.2025 адвоката Антіпова Є.В. в якості захисника у невідкладних процесуальних діях у кримінальному провадженні).
Поруч із цим, у силу вимог частини 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Колегія суддів зазначає, що у попередньому судовому засіданні 20.05.2025 представник позивача Антіпов Є.В. надав суду пояснення по суті спору, тобто висловив свою позицію у справі та щодо поданої апеляційної скарги. При цьому явка представників сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 10.06.2025, обов`язковою не визнавалась.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи та те, що представником позивача вже були надані суду пояснення по суті спору та поданої апеляційної скарги, й представником у поданому клопотанні не зазначено причин, чому судове засідання не може бути здійснено за його відсутності, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.
Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували про доводів апеляційної скарги  позивача, просили залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

У період з січня 2010 року по вересень 2011 року за результатами проведених ДПІ у Печерському районі міста Києва документальних позапланових виїзних перевірок діяльності ТОВ «Агри-Трейд» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, податковим органом була встановлена та підтверджена правомірність заявленого позивачем бюджетного відшкодування ПДВ на загальну суму 8  821 043,00 грн. Тобто зазначена сума бюджетного відшкодування була узгодженою та підлягала поверненню ТОВ «Агри-Трейд» з бюджету.
Проте фактично позивачу було повернуте бюджетне відшкодування за вересень 2011 року в сумі 90  789,00 грн, а залишок невідшкодованих сум ПДВ склав 8  730     254,00 грн, у зв`язку з чим ТОВ «Агри-Трейд» звернулося до адміністративного суду з позовом про стягнення бюджетної заборгованості у сумі 8  730  254,00 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.12.2013 у справі № 2а-5813/12/2670, що набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Агри-Трейд» про стягнення бюджетної заборгованості з податку на додану вартість було відмовлено з тих підстав, що податковий орган не отримав на той час підтвердження фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Агри-Трейд» з його контрагентом - нерезидентом ТОВ «ТК Еліт» (російська федерація) щодо відповідності виду і обсягу експортних операцій з постачання м`яса яловичини замороженого 1-ї категорії в напівтушах.
Далі, після зміни обставин щодо підтвердження реальності експортних операцій з постачання м`яса покупцю ТОВ «ТК Еліт» та зміни з 01.07.2017 нормативно-правового регулювання спірних правовідносин щодо порядку відшкодування податку на додану вартість, ТОВ «Агри-Трейд» звернулось з позовом до адміністративного суду про визнання протиправної бездіяльності ДПС України і ГУ ДПС у м. Києві щодо невключення до 01 лютого 2017 року у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомостей про узгоджену суму бюджетного відшкодування ТОВ «Агри-Трейд» за період січня 2010 року - вересня 2011 року в розмірі 8 730 254,00 грн та стягнення цієї суми на користь позивача (справа №640/583/20).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №640/583/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Державної податкової служби України щодо невключення до 01.02 2017 у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомостей про узгоджену суму бюджетного відшкодування ТОВ «Агри-Трейд» за період січня 2010 року - вересня 2011 року в розмірі 8 730 254,00 грн; визнано протиправною бездіяльність ДПС України і ГУ ДПС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України до 01 квітня 2017 року висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 8 730 254,00 грн, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Агри-Трейд»; присуджено до стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «Агри-Трейд» заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 8 730 254,00 грн та пеню в розмірі 4 714 480,67 грн, нараховану на суму такої заборгованості за період з 11 березня 2017 року по 09 січня 2020 року.
19.01.2021 на підставі виконавчого листа від 07.12.2020 №640/583/20 заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ в сумі 8  730 254,00 грн була сплачена на розрахунковий рахунок ТОВ «Агри-Трейд», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією виписки по банківському рахунку позивача за період з 18.01.2021 по 19.01.2021.
Також судом встановлено, що 05.02.2008 між ТОВ «Агри-Трейд» (позичальник, підприємство) та Kreaton, S.A. (кредитор) була укладена кредитна угода №1, за умовами якої кредитор зобов`язується надати підприємству кредит у розмірі 500  000 доларів США строком до 15.03.2012 під 11% річних, а підприємство зобов`язується використовувати кредит згідно з цільовим призначенням та повернути його у визначений даною угодою строк. Цільове призначення кредиту - поповнення обігових коштів. Дана угода набирає чинності з моменту реєстрації її Національним банком України та діє до повного виконання сторонами взятих на себе обов`язків.
У подальшому до даної кредитної угоди вносились зміни щодо розміру надання кредиту та строків його повернення, зокрема, додатком 3 від 29.07.2013 у пункті 1.1. кредитної угоди визначено, що кредитор зобов`язується надати кредит підприємству у сумі 1 500  000 дол. США, а додатком 6 від 16.12.2016 сторони погодили у пункті 5.1 кредитної угоди строк повернення кредиту та відсотків за його використання - до 01.02.2019 з можливістю дострокового погашення.
На виконання вказаної кредитної угоди ТОВ «Агри-Трейд» у період з 2008 по 2013 роки отримало траншами грошові кошти в сумі 963  195,00 доларів США, що підтверджується виписками по рахунку позивача.
          У подальшому, у зв`язку з несплатою позивачем кредитної заборгованості 01.02.2019 між Kreaton, S.A. (первісний кредитор), Vara Cmbh (новий кредитор) та ТОВ «Агри-Трейд» (боржник) був укладений договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до боржника за кредитною угодою в порядку і в обсязі, що визначені цим договором.
          Відповідно до пункту 1.3. Договору станом на день укладення цього договору 01.02.2019 з боку боржника наявні наступні зобов`язання за кредитною угодою: з повернення тіла кредиту - в розмірі 963  195,00 дол. США; зі сплати процентів - в розмірі 928  934,32 дол. США, а всього - 1  892  129,32 дол. США.
          Проте, як вбачається з довідки № 81-22/16907 від 13.10.2023, наданої Райфайзен Банк позивачу, заборгованість за кредитною угодою №1 від 05.02.2008 ТОВ «Агри-Трейд» на користь нерезидента Vara Gmbh сплатило частково.
Позивач вказує, що за рахунок отриманих кредитних коштів ТОВ «Агри-Трейд» проводило свою господарську діяльність, здійснювало операції, які включали сплату податку на додану вартість, та розраховувало на бюджетне відшкодування податку на додану вартість з метою погашення кредитної заборгованості.
Так, за доводами позивача, протиправна бездіяльність ДПІ у Печерському районі міста Києва (правонаступником якого є на даний час Головне управління ДПС у місті Києві), що полягала у неподанні органам держказначейства висновків із зазначенням суми податку на додану вартість, призвела до невиплати позивачу бюджетного відшкодування ПДВ у сумі 8  730 254,00 грн, на повернення яких при прийнятті кредитних зобов`язань розраховувало товариство, що спричинило реальні збитки (майнову шкоду) ТОВ «Агри Трейд», які складаються з додаткових витрат у вигляді відсотків за користування кредитом за ставкою 11% та 7,5% річних, що були нараховані за вимушене користування сумою позики (тілом кредиту) поза строком, встановленим первинними умовами кредитування, та нарахувань курсових різниць з перерахунку заборгованості за кредитом з 15.12.2013 до 19.01.2021 за кредитною угодою та договором про відступлення права вимоги. За таких обставин позивач вважає, що йому була завдана матеріальна шкода в сумі 23  624  669,53 грн, а також спричинена шкода діловій репутації товариства на суму 5  000  000,00 грн.
Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзивів відповідачів на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.
У силу приписів статей  15,  16 Цивільного кодексу України  кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Стаття 22 Цивільного кодексу України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками у відповідності до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Визначення поняття збитків наводяться також у частині 2    статті 224 Господарського кодексу України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
У силу положень статті 225 Господарського кодексу України  до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 статті 22 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.
Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. 
Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки.
У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 28.01.2020 року у справі № 925/101/19).
За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17 питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами Кримінального процесуального кодексу України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.
За змістом статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі статтями 73, 76, 77, 78, 79   Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Виходячи з викладеного, позивач повинен належними, допустимими та достовірними доказами довести неправомірність дій державного органу/його посадової чи службової особи, факт спричинення такими діями збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між неправомірними діями та заподіянням збитків, що виражається в тому, що збитки мають виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача збитків, і розмір їх відшкодування. 
Так, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані підтвердженою рішенням адміністративного суду у справі №2а-5813/12/2670 протиправною бездіяльністю ГУ ДПС у м. Києві (відповідача-1) щодо невжиття заходів зі своєчасного відшкодування ПДВ на користь ТОВ «Агри-Трейд», що спричинила реальні збитки товариству, які виявились у неможливості належного виконання позивачем своїх кредитних зобов`язань, а також завдала моральної шкоди позивачу у вигляді приниження його ділової репутації перед іноземними кредиторами. 
Щодо наявності протиправної бездіяльності ГУ ДПС у м. Києві колегія суддів встановила таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 21 Податкового кодексу України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися  Конституції України  та діяти виключно у відповідності з цим кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Відповідно до п. 114.1 статті 114 Податкового кодексу України особа, чиї права та/або законні інтереси порушено, має право на     відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб. Шкода, заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю контролюючих органів, їх посадових (службових) осіб, відшкодовується державою за рахунок коштів державного бюджету незалежно від вини контролюючого органу, його посадових (службових) осіб.
Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
У даному випадку суд приймає до уваги той факт, що протиправність поведінки з боку Головного управління ДПС у м. Києві була встановлена рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.07.2020 у справі №640/583/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2020, яким, зокрема, визнано протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо неподання до органу Державної казначейської служби України до 01 квітня 2017 року висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 8 730 254,00 грн, яка підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Агри-Трейд»; присуджено до стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь ТОВ «Агри-Трейд» заборгованість бюджету з відшкодування ПДВ у розмірі 8 730 254, 00 грн та пеню в розмірі 4 714 480,67 грн, нараховану на суму такої заборгованості за період з 11 березня 2017 року по 09 січня 2020 року.
Отже, з огляду на положення частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення у справі №640/583/20, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення, а встановлені ним обставини протиправної бездіяльності ГУ ДПС у м. Києві щодо неподання висновків до органів  держказначейства про відшкодування позивачу суми ПДВ у розмірі 8  730  254,00 грн повторного доведення не потребують та приймаються судом до уваги в даній справі.
Що ж до наявності збитків та розміру майнової шкоди (реальних збитків), то позивач їх доводить даними фінансових звітів та балансів товариства за 2014-2020 роки, висновком експерта №04-24 від 03.06.2024, складеним за результатами судово-економічної експертизи.
Так, згідно з висновком експерта у період з 15.12.2013 (дата для повернення кредиту згідно з додатком №2 до кредитної угоди) по 19.01.2021 (дата фактичного отримання бюджетного відшкодування) позивачу за кредитною угодою №1 від 05.02.2008 (із внесеними змінами та доповненнями) та за договором про відступлення права вимоги від 01.02.2019 були нараховані відсотки за користування кредитом на суму 16  165  702,01 грн та курсові різниці з перерахунку заборгованості за кредитом  на суму 7 458  967,52 грн, тому загальний розмір збитків по погашенню позики у сумі 963  195,00 дол. США складає 23  624  669,53 грн (16  165  702,01 + 7  458  967,52), що еквівалентно 1  073  413,56 дол. США.
На вказаний експертний висновок, а також на лист вих.№1 від 10.07.2013 до позикодавця «KREATON, S.A.» щодо неможливості вчасно погасити свої зобов`язання до 15.12.2013, заяву свідка ОСОБА_1 - директора ТОВ «Агри Трейд» від 11.09.2024, позивач посилається в обґрунтування своїх доводів щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і спричиненими збитками. Зокрема, позивач вказує, що такий зв`язок  полягає у тому, що товариство очікувало отримати бюджетне відшкодування в сумі 8 730 254,00 грн та за рахунок цих коштів мало намір частково погасити кредитну заборгованість.
Оцінюючи вказані доводи позивача та надані на їх підтвердження докази, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими  статтею 86  цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
За змістом частин 1, 2 статі 101 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.
Згідно з частинами 1, 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.
Дослідивши наданий позивачем до суду висновок судового експерта Побеленської Н.А. №04-24 від 03.06.2024, складений за результатами судово-економічної експертизи (том 2, а.с. 9-87), колегія суддів встановила, що у своєму висновку по питанню 8 експерт зазначив, що внаслідок встановленої судом протиправної бездіяльності ГУ ДПС у м. Києві, невиплати у передбачений законом строк бюджетного відшкодування з ПДВ у розмірі 8 730  254,00 грн, що спричинило продовження терміну користування кредитними коштами за кредитними зобов`язаннями перед іноземними кредиторами щодо погашення основного боргу за позикою та сплати відсотків за користування кредитом, ТОВ «Агри-Трейд» понесло збитки у вигляді додаткових витрат з нарахування відсотків за користування позикою та курсових різниць від перерахунку заборгованості за кредитом в іноземній валюті.
Крім того, експерт, надаючи відповідь на питання 8 дійшов висновку, що додаткові витрати, понесені ТОВ «Агри-Трейд» в період господарської діяльності протягом 2013-2020 років, безпосередньо вплинули на погіршення фінансового стану підприємства шляхом зниження його платоспроможності, фінансової стійкості та прибутковості, і відповідно в розумінні частині 2 статті 22 Цивільного кодексу України відносяться до складу збитків (витрат), які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). 
Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, з аналізу винесених на вирішення судово-економічної експертизи №04-24 від 03.06.2024 питань та відповідей на них вбачається, що всупереч частині 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України та пункту 2.3. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України №53/5 від 08.10.1998, експерт вийшов за рамки спеціальних знань, оскільки він з`ясовував правові питання та надавав оцінку проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами, зокрема, щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача-1 та спричиненими збитками.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про те, що місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні без жодного посилання та зміст експертизи чи аркуш висновку безпідставно зробив висновки про перевищення експертом меж спеціальних знань.
Колегія суддів зазначає, що незастосування експертом у висновку словосполучення «причинно-наслідковий зв`язок» не свідчить про те, що такий елемент не досліджувався при проведенні експертизи. 
Про дану обставину, а саме про дослідження експертом такого елементу складу цивільного правопорушення як причинно-наслідковий зв`язок свідчить сам зміст дослідницької частини висновку й безпосередньо формулювання висновку на питання 8, поставлене на вирішення експерта.
Також експерт аналізував зміст правових норм, що стосуються поняття «збитків» й дійшов висновку, що додаткові витрати, понесені ТОВ «Агри-Трейд» в період господарської діяльності протягом 2013-2020 років, є для позивача збитками у розумінні норм цивільного законодавства.
Тобто, зміст висновку №04-24 від 03.06.2024 безпосередньо свідчить про дослідження експертом правових питань (віднесення спірної суми до збитків у розумінні Цивільного кодексу України, встановлення причинно-наслідкових зв`язків між бездіяльністю відповідача-1 та неможливістю позивача виконати кредитні зобов`язання).
Крім того, для прикладу, в абз. 4 на сторінці 60 висновку №04-24 від 03.06.2024 зазначено: «Виходячи з даних, наведених у розрахунку, вбачається, що у разі своєчасного повернення бюджетного відшкодування з ПДВ станом на 15.12.2023 Товариством було б погашено тіло кредиту на суму 963  195,00 дол.США та частково заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом (в розмірі 129  042,46 дол.США), що привело б до зменшення понесених витрат на вказаний період на погашення кредитної заборгованості перед Кредиторами: «KREATON, S.A.» та «VARA GMBH», Німеччина.».
Однак, такий висновок ґрунтується на припущеннях, оскільки достеменно встановити, на що були б використані відповідні кошти неможливо.
Так, із наданого експертного висновку неможливо встановити, на підставі яких відомостей експерт дійшов висновку про намір позивача перерахувати відшкодовану суму ПДВ в рахунок погашення боргу за кредитною угодою, оскільки з документів, наданих позивачем для проведення експертизи, таких відомостей не вбачається.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відхилив наданий позивачем висновок судово-економічної експертизи як недопустимий доказ. 
При цьому суд враховує, що ті ж самі докази (документи), які були надані для проведення експертизи, подані ТОВ «Агри Трейд» й до матеріалів справи. 
Проаналізувавши матеріали справи в цій частині, суд доходить висновку, що позивачем не доведено, що невиконання кредитних зобов`язань ТОВ «Агри Трейд» перед іноземними кредиторами є безпосереднім наслідком неправомірних дій податкового органу.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, серед іншого, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Отже, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утриматись від) таких дій.
У даному випадку ні кредитна угода, ні договір про відступлення права вимоги не містять умов, за якими вбачався би зв`язок між виконанням кредитних зобов`язань та отриманням бюджетного відшкодування; кредитна заборгованість виникла внаслідок здійснення самостійної господарської діяльності ТОВ «Агри Трейд»; витрати позивача на обслуговування кредиту та курсових різниць є результатом комерційних рішень підприємства, а не діями податкового органу. 
При цьому всі інші докази, зокрема, лист-повідомлення ТОВ «Агри Трейд» № 1 від 10.07.2013, адресований кредитору Kreaton, S.A. про неможливість вчасного повернення кредиту та процентів за ним; заява свідка ОСОБА_1 - директора ТОВ «Агри Трейд», на які посилався позивач під час розгляду справи, не є належними та вірогідними доказами у справі і не спростовують вищевказаних висновків суду.
Більш того, за змістом частини 3 статті 88 Господарського процесуального кодексу України підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом, однак у даному випадку заява ОСОБА_1 таким вимогам щодо засвідчення не відповідає.
Позивач під час розгляду справи заявляв, що протиправні дії відповідача-1 призвели на його думку до надкритичної неплатоспроможності, в результаті чого підприємство фактично зупинило свою господарську діяльність і не мало можливості з інших джерел виплатити свої грошові зобов`язання за Кредитною угодою №1 від 05.02.2008, однак, як вбачається з матеріалів справи, робота підприємства не була припинена.
У матеріалах справи відсутні докази того, що підприємство втратило доступ до іноземних запозичень та інвестицій саме через дії контролюючого органу, оскільки позивач в цей час міг продовжувати здійснювати господарську діяльність і не відомо про інші його операції, які б також могли б погіршити його фінансову ситуацію.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, а отже, доведенню підлягає факт того, що його протиправні дії є причиною, а збитки - наслідком такої протиправної поведінки. 
Проте, жодними належними, допустимими та достовірними у розумінні статей 76-78 Господарського процесуального кодексу України доказами чи об`єктивними обставинами справи не встановлено, що отриману суму бюджетного відшкодування ПДВ позивач дійсно мав намір перераховувати в якості часткового погашення кредитної заборгованості і що саме протиправні дії податкового органу призвели до порушення кредитного зобов`язання позивачем.
У той же час згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними, допустимими та вірогідними доказами наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою (бездіяльністю) податкового органу та завданими позивачу збитками, а тому вважається недоведеною і наявність усього складу цивільного правопорушення як необхідної передумови для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за статтями 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України.
За таких обставин позовні вимоги ТОВ «Агри Трейд» в частині стягнення матеріальної шкоди в сумі 23  624  669,53 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 
Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди у сумі 5  000  000,00 грн, то суд зазначає таке.
Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні ділової репутації юридичної особи.
Визначення терміну «ділова репутація» наведено у пункті 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», за змістом якої діловою репутацією є сукупність документально підтвердженої інформації про особу, що дає можливість зробити висновок про відповідність її господарської та/або професійної діяльності вимогам законодавства.
У силу статті 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації. Способами захисту ділової репутації може бути вимога про відшкодування збитків та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної такими порушеннями юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються відповідно до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди.
Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.
При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. 
В обґрунтування підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що неправомірна бездіяльність відповідача-1 негативно позначилась на діловій репутації підприємства, спричинила критичну фінансову неплатоспроможність та фактичне припинення підприємницької діяльності позивача.
Разом із тим, як встановлено судом вище, позивач не надав суду будь-яких належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, які б свідчили про приниження його честі, гідності, ділової репутації або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням його ділової репутації внаслідок дій відповідача-1.
Як уже наголошував суд, позивач як суб`єкт підприємницької діяльності самостійно визначає джерела фінансування своєї господарської діяльності, несе відповідальність за свої комерційні рішення та ризики господарської діяльності. Водночас позивачем не наведено належних доводів, які б підтверджували, що саме через дії ГУ ДПС у м. Києві сталося припинення підприємницької діяльності та настала критична фінансова неплатоспроможність позивача, тобто відсутній причинний зв`язок між діями та наслідком фінансової діяльності позивача.
Таким чином, факт понесення позивачем моральної шкоди є непідтвердженим, а тому вимоги в цій частині також не підлягають задоволенню.
Щодо заявленого відповідачем-1 клопотання про застосування строку позовної давності, то виходячи зі змісту положень статей 256, 267 Цивільного кодексу України суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до відповідача у спорі.  
У даному випадку, беручи до уваги висновок суду про те, що позивачем не доведено позовних вимог, відсутні підстави для застосування позовної давності.
Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи апеляційної скарги позивача є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).
Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в даній справі.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі  обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.
Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд» на рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 у справі №910/8653/24 залишити без змін.
Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Агри-Трейд».
Матеріали справи №910/8653/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2025.

Головуючий суддя                                                            Ю.Б. Михальська 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                А.І. Тищенко