ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2025 року                                                                                Справа № 918/907/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю. 

за участю представників сторін:
позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" - адв. Якимчук О.М.
відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" - адв. Янкевич Л.Д.
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" - адв. Колток О.М.
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" - адв. Будник Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут"
на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р.
постановлене у м. Рівне, повний текст складено 27.02.2025 р.
у справі № 918/907/22 (суддя Пашкевич І.О.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут"
до відповідачів:
1. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
про зобов`язання вчинити дії 

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 27.02.2025 р. у справі № 918/907/22 Господарський суд Рівненської області відмовив у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" до відповідачів Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз", Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про зобов`язання відповідачів безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут" за рамковим договором купівлі - продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуальним договором № БГр-21/22-РГЗ від 30.09.2021 р., зазначених в комерційних актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не були прийнятті до уваги доводи позивача, наведені у заявах по суті спору, що призвело до неповного та однобічного з`ясування обставин справи.
Пояснює, що акти приймання-передачі природного газу, складені ТОВ «Рівнегаз Збут» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» до індивідуального договору, сформовані на підставі тих обсягів спожитого побутовими споживачами газу, які надав товариству Оператор ГРМ – АТ «Рівнегаз» протягом періоду з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, які в подальшому можуть бути скориговані в сторону зменшення.
Зазначає, що виходячи із п.3.9. рамкового договору саме на ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» покладено обов`язок складати комерційні акти з відповідними обсягами і направляти їх позивачу. При цьому комерційні акти приймання-передачі природного газу складаються на підставі даних, підтверджених Оператором ГТС, які відображаються в торгових сповіщеннях.
Пояснює, що на офіційному сайті АТ «Рівнегаз» позивач ознайомився із значеннями фізико-хімічних показників газу, переданого Оператором ГТС до мережі АТ «Рівнегаз» за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, та встановив, що переданий газ не відповідає показникам якості в частині температури точки роси по волозі, які перевищують мінус 8 (-8).
Стверджує що ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” не виконало умови п. 2.3. рамкового договору та не передало ТОВ “Рівнегаз Збут” газ належної якості, який би відповідав вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС, а ТОВ “Оператор ГТС України” та АТ “Рівнегаз”, відповідно, порушили умови договору транспортування природного газу від 16.12.2019 р. № 1910000195 та вимоги Кодексу ГТС, Кодексу ГРМ в частині якості природного газу.
Доводить, що АТ “Рівнегаз” згідно з нормами Кодексу ГРМ несе відповідальність перед ТОВ “Рівнегаз Збут” за якість газу, який розподіляє.
Доводить, що з урахуванням базової ціни газу (яка розміщена на сайті Оператора ГТС за посиланням https://tsoua.com/kliyentam/bazova-tsina-gazu/), та формули, зазначеної в п. 10.4 договору, володіючи спеціальними знаннями в даній галузі можна провести розрахунок вартості компенсації в грошовому еквіваленті за недотримання параметрів якості. Однак, у позивача відсутня можливість самостійно встановити, які саме обсяги газу йому було передано по кожному маршруту окремо та провести розрахунок вартості компенсації в грошовому еквіваленті за недотримання параметрів якості по конкретних маршрутах, тому існує дійсна потреба у спеціальних знаннях для встановлення таких фактичних даних, що має бути встановлено за результатами призначення спеціальної експертизи.
Посилається на ч. 1, 4 ст. 673 та ч. 1 ст. 678 ЦК України і стверджує, що право позивача на отримання компенсації (форма якої обирається покупцем на власний розсуд з метою ефективного захисту свого порушеного права) за отримання товару неналежної якості є безумовним.
Вважає, що оскільки відповідачами не виконано зобов`язання з передачі позивачу природного газу належної якості АТ “Рівнегаз”, ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” та ТОВ “Оператор газотранспортної системи України” зобов`язані безоплатно усунути недоліки переданого товару (природного газу), шляхом здійснення перерахунку обсягів природного газу (усунення недоліків неякісного товару, шляхом коригування обсягів в сторону зменшення) за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.
Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2024 р. у справі № 918/907/22 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення скарги.
Посилається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 20.01.2021 р. у справі № 910/4171/20 та від 17.08.2021 р. у справі № 914/749/20 і зазначає, що до правовідносин в сфері транспортування природного газу не підлягають застосуванню норми ст. 678 ЦК України, якою передбачені наслідки передання товару неналежної якості.
Пояснює, що нормами п. 16 розділу III Кодексу ГТС та абзц. 4 п. 2 ст. 1 розділу VIII, абзц. 6 п. 6 ст. 1 розділу VIII Кодексу ГРМ встановлено спеціальну відповідальність за недотримання параметрів якості природного газу, якою є сплата компенсації, а не проведення коригування. Право на компенсацію мають Оператор ГТС, Оператори ГРМ або споживачі переданого природного газу. В той же час, ТОВ «Рівнегаз Збут» не є Оператором ГТС, Оператором ГРМ або споживачем переданого природного газу, а тому позивач не має право на отримання компенсації.
Доводить, що коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу, як того вимагає позивач, не може бути здійснено, оскільки нормами Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ встановлено, що у випадку постачання природного газу неналежної якості сплачується компенсація, а не проводитися коригування.
Стверджує, що ТОВ «Рівнегаз Збут» не доведено порушення права зі сторони ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», а обраний ТОВ «Рівнегаз Збут» спосіб захисту є неналежним та неефективним, оскільки коригування переданого в минулому обсягу природного газу не може бути виконано.
Просить відмовити ТОВ «Рівнегаз Збут» у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі та залишити без змін рішення Господарського суду Рівненської області від    18.02.2025 р. у справі № 918/907/22.

Відповідач Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" також подав відзив на апеляційну скаргу, вважає скаргу безпідставною та необґрунтованою, а рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р. у справі № 918/907/22 таким, що ухвалене при всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зазначає, що АТ «Рівнегаз» не є стороною рамкового та індивідуального договорів, а тому не може нести відповідальність за якість товару, який поставлявся. Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.
Вважає, що в розумінні процесуального законодавства АТ «Рівнегаз» помилково обрано відповідачем у справі, а тому заявлені вимоги в частині, що стосуються АТ «Рівнегаз» не підлягають задоволенню.
Просить рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р. у справі    № 918/907/22 залишити без змін, апеляційну скаргу ТОВ «Рівнегаз збут» - без задоволення.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» також подав відзив на апеляційну скаргу у якому вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Зазначає, що оскільки ТОВ «Рівнегаз Збут» не є ні оператором суміжних систем, ні оператором газорозподільної мережі, ні газовидобувним підприємством, ні прямим споживачем (суб`єктом, безпосередньо підключеним до газотранспортної системи), відповідно, позивач не є тим учасником взаємовідносин, з яким Оператор ГТС визначає фізико-хімічні показники природного газу чи надає відповідні дані щодо таких показників, або ж перед яким Оператор ГТС відповідає за якість переданого газу.
Зауважує, що ні нормами Кодексу ГТС, ні жодним іншим нормативно-правовим актом не передбачено усунення недоліків природного газу, шляхом коригування в бік зменшення обсягів природного газу. Крім того, зі змісту позовної заяви не зрозуміло, до якої позначки обсягів має бути здійснено коригування (в якому обсязі).
Стверджує, що позивачем взагалі не визначено, в якій частині та яким чином кожен із відповідачів повинен задовольнити його вимоги та яким чином буде відновлено порушене, на думку позивача право, в якому обсязі та у який спосіб кожним із відповідачів.
Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнегаз Збут» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р. у справі № 918/907/22 – без змін.

11.05.2025 р. позивач/скаржник подав клопотання про призначення у справі                  № 918/907/22 судову економічну (комплексну) експертизу.
Пояснює, що з огляду на предмет позову та обставини справи до предмету доказування у даній справі входить встановлення обставин постачання позивачеві за договорами купівлі - продажу природного газу неналежної якості, з`ясування питання чи впливають фізико - хімічні показники якості газу на визначення його обсягу, і якщо впливають, яким чином та який обсяг переданого позивачу природного газу підлягає коригуванню в бік зменшення у випадку недотримання параметрів якості природного газу, а відтак - порушення у зв`язку із цим відповідачем обов`язків, покладених на нього договором та/або законом.
На вирішення експертизи скаржник пропонує поставити наступні запитання :
- чи відповідала якість переданого згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від      30.09.2021 р. природного газу вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи, в розрізі маршрутів 203, 204, 231, 213, 235, 256, за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ? Якщо ні, то по яких параметрах і з яким показником відхилення ?
- чи впливає компонентний склад хімічних елементів газу, вміст яких не відповідає нормам фізико-хімічних показників природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи, на обсяг газу, переданого згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору         № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. в період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ? Якщо так, то яким чином ?
- який обсяг природного газу, переданого ТОВ «Рівнегаз Збут» згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. в період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. за маршрутами 203, 204, 231, 213, 235, 256 ? 
- у випадку недотримання норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи, який обсяг переданого природного газу згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від    30.09.2021 р. підлягає коригуванню в бік зменшення за маршрутами 203, 204, 231, 213, 235, 256 за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ?
Проведення судової експертизи скаржник просить доручити Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із залученням при необхідності судових експертів та фахівців, які володіють необхідними знаннями в даній галузі (у тому числі працівників інших установ).

Окрім того, 11.05.2025 р. позивач/скаржник подав клопотання про зупинення розгляду справи № 918/907/22 до набрання законної сили рішенням у справі № 320/36553/23.
Пояснює, що на розгляді Київського окружного адміністративного суду перебуває справа № 320/36553/23 за позовом ТОВ «Львівгаз збут» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому ТОВ «Львівгаз збут» просить суд визнати протиправним та скасувати п.18.1 гл. 1 розділу ІІІ постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи» від 30.09.2015 р. № 2493 з моменту його прийняття та визнати протиправним та скасувати абз. 4 ч.2 гл.1 розділу VІІІ постанови НКРЕКП «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем» від 30.09.2015 р. № 2494 з моменту його прийняття.
Зауважує, що на зазначені вище пункти Кодексу ГТС та Кодексу ГРМ посилаються відповідачі у даній справі як на основні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог та вважає, що такі норми суперечать ст.ст. 678, 924 ЦК України, що може бути встановлено у справі № 320/36553/23.

11.05.2025 р. позивач/скаржник подав клопотання про зупинення розгляду справи         № 918/907/22 до набрання законної сили рішенням у справі № 320/60141/24.
Пояснює, що ТОВ “Твій Газзбут” подано позов до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними дій, а саме визнання протиправним та скасувати пункт 2 частини 2 пункту 10.1 Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. № 2497 з моменту його прийняття.
Зауважує, що на зазначений вище пункт 2 частини 2 пункту 10.1 Типового договору транспортування природного газу посилаються відповідачі у даній справі як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог, натомість позивач вважає, що така норма суперечать ст.ст. 678, 924 ЦК України, що може бути встановлено у справі № 320/60141/24.

12.05.2025 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» подав заперечення на клопотання скаржника про призначення експертизи та про зупинення провадження.
Звертає увагу, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 31.01.2023 р. у справі № 918/907/22 вже було задоволено клопотання ТОВ «Рівнегаз Збут» про призначення судової експертизи з аналогічних питань, і постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 р. ухвалу Господарського суду Рівненської області від 31.01.2023 р. про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі           № 918/907/22 було скасовано. Суд апеляційної інстанції встановив, що для вирішення питань поставлених експерту спеціальні знання не потрібні, оскільки матеріали справи містять достатньо доказів, необхідних для розгляду даної справи по суті.
Доводить, що Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 12.04.2023 р. у справі № 918/907/22 вже встановлено, що необґрунтованим є призначення судової експертизи з тих самих питань, що запропоновані ТОВ «Рівнегаз Збут» у клопотанні від 11.05.2025 р., тому таке клопотання є необґрунтованим.
Також вважає, що вирішення справ № 320/60141/24 та № 320/36553/23 жодним чином не впливає на ухвалення законного та обґрунтованого рішення у справі № 918/907/22, оскільки Верховним Судом вже сформовані висновки про те, що необґрунтованим є усунення недоліків товару (природного газу) шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу на підставі ст. 678 ЦК України.

12.05.2025 р. відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» подав заперечення на клопотання скаржника про призначення експертизи.
Зазначає, що запропоновані на вирішення експертизи питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки обставинам справи, і у даному випадку суду надано достатньо доказів, необхідних для розгляду даної справи по суті, без призначення судової експертизи.
Пояснює, що Оператор ГТС не є відповідальною стороною перед ТОВ «Рівнегаз Збут» за якість газу згідно з умовами договору та у зв`язку з цим доводить, що позовні вимоги є безпідставними, а встановлення фактів, про  які просить позивач, не потребує знань у сфері іншій, ніж право. При цьому з`ясування тих обставин, про які зазначає ТОВ «Рівнегаз Збут» у клопотанні не мають жодного значення для справи.

В судовому засіданні 13.05.2025 р. колегією суддів розглянуто клопотання скаржника про призначення судової економічної (комплексної) експертизи та клопотання скаржника про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішеннями у справах               № 320/60141/24 та №  320/36553/23. Представник позивача/скаржника в судовому засіданні 13.05.2025 р. підтримала подане клопотання про призначення експертизи та просила його задоволити. Представники відповідачів заперечили проти такого клопотання та просили відмовити в його задоволенні. Вважають, що у зв`язку з призначенням експертизи будуть порушені розумні строки розгляду даної справи.
Колегією суддів встановлено, що позивач/скаржник в процесі розгляду справи              № 918/907/22 у суді першої інстанції заявляв клопотання про призначення судової (комплексної) експертизи /а.с. 33 – 36 у т.2/, і відповідно до ухвали від 31.01.2023 р. Господарський суд Рівненської області призначив у справі судову комплексну експертизу з аналогічних питань, а саме :
- Чи відповідала якість природного газу, що був переданий ТОВ ГК Нафтогаз Трейдинг" ТОВ Оператор ГТС України" (на точці входу в ГТС) з метою подальшого транспортування ТОВ "Рівнегаз Збут" для постачання побутовим споживачам, вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи? Якщо ні, то по яких параметрах і з якою різницею похибки ?
- Чи відповідає якість переданого газу згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр- 21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 р. вимогам щодо норм якості, фізико-хімічним показникам та іншим характеристикам природного газу, визначених розділом III Кодексу газотранспортної системи? Якщо ні, то по яких параметрах і з якою різницею похибки в розрізі маршрутів 203, 204,231, 213, 235, 256 подобово, за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ?
- Який подобовий обсяг переданого ТОВ "Рівнегаз Збут" згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору купівлі-продажу природного газу             № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. природного газу по маршрутах 203, 204,231,213, 235, 256 за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ?
- Яка загальна вартість компенсації підлягає сплаті ТОВ "Рівнегаз Збут" за недотримання параметрів якості природного газу, переданого за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р., індивідуальним договором № БГр-21/22-РГЗ від 30.09.2021 р. за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ?
- Який обсяг переданого природного газу згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р., індивідуального договору № БГр-21/22- РГЗ від 30.09.2021 р. підлягає коригування в бік зменшення з урахуванням недотримання параметрів якості природного газу за період з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. ?
- Яка ринкова вартість переданого газу згідно рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ від 30.09.2021 р. та індивідуального договору № БГр- 21/22-РГЗ від 30.09.2021 р. станом на дату укладення договору і на поточну дату з урахуванням його фактичних параметрів якості ? 
Відповідно до ухвали від 31.01.2023 р. Господарський суд Рівненської області зупиняв провадження у справі до завершення виконання експертизи.
Натомість відповідно до постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2023 р. ухвалу Господарського суду Рівненської області від 31.03.2023 р. скасовано. Скасовуючи ухвалу про призначення експертизи, апеляційний суд виснував, що обставини, стосовно яких позивачем були поставлені питання, можуть бути встановлені судом під час розгляду справи, на підставі наявних в матеріалах справах доказів.
Отже, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 99 ГПК України суд призначає експертизу у справі у разі коли для з`ясування обставин, які мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.         Згідно з ст. 104 ГПК України висновок експерта є доказом, який оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок експерта з питань, означених позивачем, не буде належним і допустимим доказом у даній справі. Так, предметом розгляду спору у даній справі є зобов`язання безоплатно усунути недоліки неякісного природного газу, який споживали споживачі позивача, було відібрано ними з газотранспортної системи України більше кількох років тому, зразків природного газу не зберіглося. Разом з тим, якість газу мала б встановлюватися саме в момент переходу права власності на нього у віртуальній торговій точці, а не в точці входу в ГТС. Встановлення якості природного газу на точці входу в ГTC не має значення для розгляду цієї справи. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач пояснює, що неналежна якість придбаного ним природного газу підтверджується звітами про недотримання параметрів якості природного газу, тобто об`єктом дослідження мають бути вищевказані документи, а не природній газ, який був отриманий позивачем.  Суд апеляційної інстанції вважає, що запропоновані на вирішення експертизи питання можуть бути вирішені судом шляхом надання оцінки обставинам справи і не потребує знань у сфері іншій, ніж право, тоді як у даному випадку матеріали справи містять достатньо доказів необхідних для розгляду даної справи по суті, без призначення експертизи.
Колегія суддів враховує, що Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 12.04.2023 р. у справі № 918/907/22 вже встановлено, що необґрунтованим є призначення судової експертизи з тих самих питань, що запропоновані ТОВ «Рівнегаз Збут» у клопотанні від 11.05.2025 р., тому клопотання про призначення судової економічної (комплексної) експертизи не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 13.05.2025 р. представник позивача/скаржника підтримала подані клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення у справі № 320/60141/24 та до набрання законної сили рішення у справі №  320/36553/23 та просила його задоволити. Представники відповідачів заперечили проти таких клопотань та просили відмовити у їх задоволенні. 
Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі № 918/907/22 до набрання законної сили рішення у справі № 320/60141/24 та до набрання законної сили рішення у справі №  320/36553/23 колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Необхідність зупинення у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між двома справами, що розглядаються повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, а факти встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для розгляду іншої справи. Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи.
Натомість позивачем не додано доказів того, що прийняття рішення у даній справі є неможливим до ухвалення судового рішення у справі № 320/60141/24 та справі №  320/36553/23 та не наведено достатніх правових підстав, які б підтверджували факт необхідності зупинення провадження у цій справі.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Тому у разі задоволення позовних вимог у справах № 320/60141/24 та № 320/36553/23 такі рішення не можуть бути застосовані до даних правовідносин, які поширюються на період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року.
Разом з тим, наявних у матеріалах справи № 918/907/22 доказів достатньо для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, що виник між сторонами. З урахуванням наведених вище обставин та норм процесуального законодавства колегія суддів не встановила підстав для зупинення провадження у даній справі до вирішення інших справ № 320/60141/24 та № 320/36553/23, тому клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 918/907/22 до набрання законної сили рішення у справі                      № 320/60141/24 та до набрання законної сили рішення у справі №  320/36553/23 колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.

В судовому засіданні представник позивача/скаржника просила задоволити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Представники відповідачів заперечили проти доводів апеляційної скарги з підстав викладених у відзивах, вважали рішення суду першої інстанції про відмову у позовних вимогах законним та обґрунтованим.
Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
30.09.2021 р. ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» як продавець та ТОВ «Рівнегаз Збут» як покупець уклали рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-РГЗ /а.с. 8 – 12 у т.1/, відповідно до умов п.1.1 якого цей рамковий договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується - «Індивідуальний Договір». Форма індивідуального договору наведена у додатку 1, що є невід`ємною частиною договору.
Відповідно до п. 1.2 рамкового договору індивідуальний договір повинен бути укладений, з урахування умов цього договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину цього договору.
Відповідно до п. 1.3 рамкового договору умовами індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим договором. У разі якщо інше не передбачено умовами індивідуального договору, застосовуються положення цього рамкового договору.
Згідно з п. 1.4 рамкового договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним індивідуальним договором та цим рамковим договором. 
Згідно з п. 2.3 рамкового договору фізико-хімічні показники газу, який передається покупцеві, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС.
Відповідно до п. 3.3 рамкового договору передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС.
Відповідно до п. 3.4 рамкового договору після переходу права власності на природний газ покупець несе всі ризики і бере на себе всю відповідальність, пов`язану із правом власності на природний газ.
Відповідно до п. 3.9 рамкового договору після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору. В комерційному акті зазначається договірна ціна, фактичний газу, що був переданий продавцем покупцеві протягом періоду поставки згідно з торговими сповіщеннями підтвердженими оператором ГТС в Інформаційні платформі Оператора ГТС та вартість природного газу, яка визначається шляхом множення фактичного обсягу природного газу на договірну ціну. комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках, підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця, вказану у розділі 11 цього договору.
Згідно з п. 3.10 рамкового договору покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору. покупець також підписує оригінал отриманого від продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного покупцем комерційного акту продавцю, не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки на поштову адресу продавця, вказану у розділі 11 цього договору.
Відповідно до п. 9.1 рамкового договору цей договір набуває чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності), але не раніше дати приєднання покупця до договору про утворення балансуючої групи, згідно з яким продавець є стороною, відповідальною за добовий небаланс групи, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до їх повного та належного здійснення, а в частині передачі газу покупцю по 30 квітня 2022 року (включно).
30.09.2021 р. ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» як продавець та ТОВ «Рівнегаз Збут» як покупець уклали індивідуальний договір № БГр-21/22-РГЗ до рамкового договору від 30.09.2021 р. /а.с. 25 - 27 у т.1/, відповідно до умов п. 1, 3 якого загальний період поставки з 01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. (включно), і плановий договірний обсяг за загальний період поставки складає 220700,000 тис. куб.м. Відповідно до п. 4 індивідуального договору покупець зобов`язаний до 15-00 год. 20 числа місяця, що передує кожному періоду поставки, повідомити продавця про обсяг природного газу, який буде ним прийнятий від продавця у відповідному періоді поставки шляхом направлення заявки про обсяг природного газу.
Згідно з п. 7 індивідуального договору протягом 3-х (трьох) робочих днів після отримання продавцем заявки, сторони укладають відповідну додаткову угоду до індивідуального договору, в якій визначають договірний обсяг природного газу на період поставки, відповідно до поданої заявки, та його договірну вартість.
В подальшому, сторонами було укладено додаткові угоди до індивідуального договору /а.с. 37 – 49 у т.1/, на підставі яких продавцем було передано покупцю за період з     01.10.2021 р. по 30.04.2022 р. природний газ обсягом 200205,270 тис. куб м. загальною вартістю 1485523103,40 грн., що підтверджується комерційними актами приймання-передачі, а саме:
- згідно з комерційним актом № 1_10-БГр-РГЗ від 31.10.2021 р. у жовтні 2021 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 18080,270 тис.куб.м. природного газу на суму 134155603,40 грн. /а.с. 50 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_11-БГр-РГЗ від 30.11.2021 р. у листопаді 2021 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 24215 тис.куб.м. природного газу на суму 179675300,00 грн. /а.с. 51 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_12-БГр-РГЗ від 31.12.2021 р. у грудні 2021 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 39520 тис.куб.м. природного газу на суму 293238400,00 грн. /а.с. 52 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_01-БГр-РГЗ від 31.01.2022 р. у січні 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 40390 тис.куб.м. природного газу на суму 299693800,00 грн. /а.с. 53 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_02-БГр-РГЗ від 28.02.2022 р. у лютому 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 30650 тис.куб.м. природного газу на суму 227423000,00 грн. /а.с. 54 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_03-БГр-РГЗ від 31.03.2022 р. у березні 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 29490 тис. куб.м, природного газу на суму 218815800,00 грн. /а.с. 55 у т.1/;
- згідно з комерційним актом № 1_04-БГр-РГЗ від 30.04.2022 р. у квітні 2022 року ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» передало, а ТОВ «Рівнегаз Збут» прийняло 17860 тис.куб.м. природного газу на суму 132521200,00 грн. /а.с. 56 у т.1/.
Акти підписані представниками ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та директором ТОВ «Рівнегаз Збут» Кошельником Л.В. без зауважень та заперечень, зокрема, щодо якості та кількості отриманого природного газу.
16.12.2019 р. ТОВ «Рівнегаз Збут» як замовник та ТОВ "Оператор Газотранспортної Системи України" як оператор уклали договір транспортування природного газу № 1910000195 /а.с. 57 – 69 у т.1/, за умовами п. 2.1 якого за цим договором оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у ньому, а замовник сплачує оператору встановлені у цьому договорі вартість такої послуги.
Відповідно до п. 3.1 договору оператор зобов`язаний здійснити додаткову оплату замовнику у разі недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в точках виходу з газотранспортної системи, в порядку, визначеному цим договором.
Згідно з п. 5.2 договору якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик, визначених у Кодексі та нормативно-правових актах і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання.
Відповідно до п. 5.3 договору за порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору.
Згідно з п. 10.1 договору сторона, яка порушила вимоги щодо параметрів якості природного газу, який передається/відбирається до/з газотранспортної системи, визначені кодексом, зобов`язана сплатити на користь іншої сторони додаткову плату за недотримання параметрів якості природного газу.
Відповідальною стороною за якість газу є :
1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні) замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу) перед оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні - замовник перед оператором;
2) у точках виходу відповідальним є оператор перед замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні оператор перед замовником.
Відповідно до п. 13.4 договору транспортування оператор несе відповідальність за неналежне надання послуг транспортування природного газу лише з моменту його отримання в точці входу та до моменту передачі газу в точці виходу.
Відповідно до п. 17.1 цей договір набирає чинності з дня його укладання, а в частині транспортування природного газу з 7:00 години 01 січня 2020 року (включно) та діє до 31 грудня 2022 року, а в частині розрахунків – до їх повного виконання. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Позивач пояснює, що у зв`язку з надходженням на адресу ТОВ «Рівнегаз Збут» заяв від кінцевих споживачів з претензіями щодо якості природного газу, який був їм поставлений /а.с. 85 – 88 у т.1/, ТОВ «Рівнегаз Збут», ознайомившись на офіційному сайті АТ «Рівнегаз» із значеннями фізико-хімічних показників газу, переданого Оператором ГТС до мережі АТ «Рівнегаз» за період з жовтня 2021 року по квітень 2022 року, встановило, що переданий газ не відповідає показникам якості в частині температури точки роси по волозі, які перевищують мінус 8 (-8).
З метою проведення коригування в бік зменшення обсягів природного газу, ТОВ «Рівнегаз Збут» звернулося з відповідним позовом до суду. На підтвердження невідповідності переданого газу показникам якості в частині температури точки роси по волозі позивач долучив до позовної заяви звіти про чисельні значення фізико-хімічних показників природного газу, переданого газотранспортними (газовидобувними) підприємствами в газорозподільні мережі ПАТ "Рівнегаз" за жовтень-грудень 2021 року, січень-квітень 2022 року /а.с. 94 – 100 у т.1/.
Відмовивши у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що для правильного вирішення даної справи необхідним є дослідження спірних правовідносин, які виникли між позивачем та окремо з кожним із відповідачів та виснував, що :
- ТОВ «Рівнегаз збут» не довів, що ГК «Нафтогаз Трейдинг» було порушено зобов`язання, щодо передачі йому природного газу, фізико-хімічні показники котрого не відповідали вимогам, визначеним Кодексом ГТС та відповідним стандартам;
- ТОВ «Рівнегаз збут» не є ні є оператором газорозподільної системи, ні прямим споживачем природного газу, тому позивачу не відшкодовується плата за недотримання параметрів якості природного газу на точках виходу з газотранспортної системи на умовах договору транспортування природного газу № 1910000195 від 16.12.2019 р. відповідачем ТОВ "Оператор Газотранспортної Системи України", а також - відповідно до вимог чинного законодавства України;
- є необґрунтованими доводи ТОВ «Рівнегаз збут», що прийняття Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" в газорозподільні системи природного газу неналежної якості, свідчить про те, що останній фізично доставив неякісний газ кінцевим споживачам, з котрими позивач перебуває в договірних відносинах.
Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема, такими підставами є договори.
Згідно з ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
За ст. 264-265 ГК України, ст.. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором пропорційного зменшення ціни, безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк або відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми або вимагати заміни товару.
Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу визначає Закон України «Про ринок природного газу».
Відповідно до п. п. 19, 27, 28, 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); постачальник природного газу - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу; постачання природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів; споживач - фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок природного газу", державне регулювання ринку природного газу здійснює регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Пунктом 32 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що регулятор - це національна комісія, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП).
Відповідно до постанов № 2493 від 30.09.2015 р. і № 2494 від 30.09.2015 р. НКРЕКП затвердила Кодекс газотранспортної системи (далі Кодекс ГТС), який є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України та Кодекс газорозподільних систем (далі Кодекс ГРС), котрий визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.
За змістом ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ «Рівнегаз Збут» до АТ «Рівнегаз», ТОВ «Оператор ГТС» та ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» про зобов`язання безоплатно усунути недоліки товару (природного газу), шляхом коригування в бік зменшення обсягів переданого позивачу газу за період з жовтня 2021 по квітень 2022 року.
Підставами позовних вимог є неналежне виконання відповідачами своїх обов`язків щодо поставки/транспортування/розподілу ТОВ «Рівнегаз Збут» природного газу, фізико-хімічні показники якого не відповідають параметрам температури точки роси за вологою, визначеним Кодексом ГТС. Матеріально-правовими підставами позову визначені норми ст. 673, 678 Цивільного кодексу України та умови укладених ТОВ «Рівнегаз Збут» договорів з ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» та Оператором ГТС ТОВ "Оператор Газотранспортної Системи України".
Пред`являючи одну позовну вимогу до трьох відповідачів, позивач ТОВ «Рівнегаз Збут» не розмежував позовні вимоги до кожного з відповідачів, так само не вказав про пред`явлення солідарної вимоги та не визначив договірних чи законних підстав такої  солідарної вимоги. Тому судом першої інстанції вірно визначено, що для правильного вирішення спору у даній справі необхідним є дослідження спірних правовідносин, які виникли між позивачем та окремо з кожним із відповідачів.
Отже спірні правовідносини між ТОВ «Рівнегаз Збут» та ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» виникли на підставі рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр - РГЗ від 30.09.2021 р. та укладеного відповідно до його умов  індивідуального договору. Предметом рамкового та індивідуального договорів є купівля-продаж природного газу.
Згідно з п. 2.3 рамкового договору фізико-хімічні показники газу, який передається покупцеві, повинні відповідати вимогам, визначеним розділом ІІІ Кодексу ГТС. До таких показників у пункті 13 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС віднесено, зокрема, температуру точки роси за вологою °С при абсолютному тиску газу 3,92 МПа  не більше мінус 8 (-8). Умовами договору відповідальність за порушення таких визначених показників не передбачена.
Норми статті 678 ЦК України визначають правові наслідки, які наступають в разі передачі/отримання покупцем товару неналежної якості. Так, необхідною умовою реалізації покупцем своїх прав, передбачених ст. 678 ЦК України, є сукупність двох обставин, а саме: 1) доведення покупцем факту, що йому було передано товар неналежної якості; 2) факт знаходження неякісного товару у володінні покупця. В такому випадку останній може реалізувати передбачені вказаною статтею права незалежно від можливості використання товару неналежної якості за призначенням.
Відповідно до пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС віртуальна торгова точки (віртуальна точка, на якій відбувається передача природного газу)   - це точка в газотранспортній системі з невизначеним фізичним розташуванням, у якій замовники послуг транспортування можуть здійснювати передачу природного газу, поданого до газотранспортної системи, на щоденній основі згідно з вимогами цього Кодексу.
З урахуванням вищезазначеної норми Кодексу ГТС та з урахуванням положень пунктів 3.3, 3.4 рамкового договору передача ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг» природного газу позивачу відбувалася в точці газотранспортної системи, яка не має визначеного фізичного розташування, однак котра знаходиться між точкою (точками) входу та точкою (точками) виходу з газотранспортної системи.
Чинним законодавством України не передбачено можливості визначення якості природного газу в момент його передачі покупцю на ВТТ, оскільки, згідно пункту 1 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС визначення фізико-хімічних показників та інших характеристик природного газу проводиться у точках входу і точках виходу з ГТС.
Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ТОВ «Рівнегаз збут» не довів, що ГК «Нафтогаз Трейдинг» було порушено зобов`язання, щодо передачі йому природного газу, фізико-хімічні показники котрого не відповідали вимогам, визначеним Кодексом ГТС та відповідним стандартам.
Крім того, у даній справі встановлено і не заперечується жодною із сторін  та обставина, що весь об`єм газу, який було придбано і отримано ТОВ «Рівнегаз Збут» від ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг», був реалізований кінцевому споживачеві (населенню) та фактично спожито останнім до подання позовної заяви.
За таких обставин правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що  до спірних відносин не підлягають застосуванню норми ст. 678 Цивільного кодексу України, а відтак - і можливість реалізації передбачених цією статтею прав покупця.
Щодо позовних вимог ТОВ «Рівнегаз Збут» до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» колегія суддів встановила наступне.
Пунктом 1 глави 3 розділу І Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи на підставі договору транспортування природного газу та згідно з умовами, визначеними в Кодексі ГТС, надає суб`єктам ринку природного газу:  - право користування газотранспортною системою в межах розподілу потужностей на точках входу та виходу;        - послуги транспортування природного газу газотранспортною системою в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій.
Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Рівнегаз Збут» та ТОВ «Оператор ГТС» укладено договір транспортування природного газу № 1910000195 від 16.12.2019 р., за  умовами якого, останній здійснював транспортування природного газу, який ТОВ «Рівнегаз Збут» закупляв у ТОВ ГК «Нафтогаз Трейдинг».
Колегія суддів встановила, що договір транспортування природного газу є договором, який передбачає надання трьох видів послуг (надання доступу до потужності (розподіл потужності);  послуги транспортування; послуги балансування), а його істотні умови визначені статтею 901 Цивільного кодексу України та спеціальним законодавством Законом «Про ринок природного газу», Кодексом ГТС, Типовим договором.
Таким чином правовідносини, які виникли між ТОВ «Рівнегаз Збут» та ТОВ «Оператор ГТС» на підставі укладеного договору транспортування є правовідносинами щодо надання послуг. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 р. у справі № 921/184/21 і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6     ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4  ст. 236 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виконавець повинен надати послугу особисто (ч. 2 ст. 902 Цивільний кодекс України).
Згідно з ч. 1 ст. 906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі,  якщо інше не встановлено договором.
В договорі транспортування сторони детально погодили як обсяг збитків, які ТОВ «Оператор ГТС» відшкодовує у разі недотримання параметрів якості природного газу, який виходить з газотранспортної системи, так і осіб, котрим відшкодовуються збитки за вказані порушення (п. 10.1 договору).
Так, відповідно до п. 10.1 договору відповідальною стороною за якість газу є:                1) у точках входу (крім точок входу на міждержавному з`єднанні)  Замовник (оператори суміжних систем, газовидобувні підприємства, виробники біогазу та інших видів газу з альтернативних джерел, які подають природний газ до газотранспортної системи в точці входу)  перед Оператором. У точках входу на міждержавному з`єднанні - Замовник перед Оператором; 2) у точках виходу відповідальним є Оператор  перед Замовником, який є оператором газорозподільної системи або прямим споживачем. У точках виходу на міждержавному з`єднанні  Оператор перед Замовником.
Відповідно до пункту 18 глави 1 розділу ІІІ Кодексу ГТС якщо природний газ, що був переданий в точках виходу з газотранспортної системи, не відповідає встановленим вимогам пункту 17 цієї глави, оператор газотранспортної системи сплачує оператору газорозподільної системи, оператору газосховищ, прямому споживачу додаткову плату, визначену в договорі транспортування. Такій нормі відповідають умови п.5.3, 10.1 договору.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ТОВ «Рівнегаз Збут» не є ні оператором газорозподільної системи, ні прямим споживачем природного газу, оскільки за змістом пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС прямий споживач це споживач, об`єкти якого приєднані безпосередньо до газотранспортної системи.
Отже, умови п.5.3, 10.1 договору та вищенаведені норми Кодексу ГТС не передбачають відшкодування позивачу плата за недотримання параметрів якості природного газу на точках виходу з газотранспортної системи, тому відсутні підстави для задоволення такої позовної вимоги до ТОВ «Оператор ГТС».
Щодо позовних вимог ТОВ «Рівнегаз Збут» до АТ «Рівнегаз» колегія суддів зазначає, що в договірних відносинах із позивачем АТ «Рівнегаз» не перебував і позивач, стверджуючи, що АТ “Рівнегаз” згідно з нормами Кодексу ГРМ несе відповідальність перед ТОВ “Рівнегаз Збут” за якість газу, який розподіляє, - не наводить правових норм, за яких АТ «Рівнегаз» має нести таку відповідальність і проводити коригування обсягів природного газу у зв`язку з недоліками природного газу. 
Так, відповідно до пункту 3 глави 2 розділу I Кодексу ГРС основними функціями Оператора ГРМ є, зокрема, забезпечення розподілу (переміщення) природного газу від місць його надходження в ГРМ з ГТС та з інших джерел (від ГДП та ВБМ, підключених до ГРМ, та від суміжних ГРМ) до споживачів природного газу, з урахуванням його якісних і фізико-хімічних характеристик та потреб цих споживачів, а також забезпечення контролю якості фізико-хімічних характеристик та показників природного газу, який передається до/з ГРМ.
Пунктом 7 глави 3 розділу I Кодексу ГРС передбачено, що якість природного газу, що надходить до ГРМ, та якість природного газу, що передається Оператором ГРМ у пунктах призначення, має відповідати вимогам цього Кодексу.  Оператор ГРМ відповідає за якість природного газу з моменту його надходження в ГРМ до моменту його передачі в пунктах призначення.
Натомість позивачем не підтверджено, що якість природного газу і його фізико-хімічні характеристики погіршилася саме після надходження природного газу до відповідної газорозподільної мережі.
Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що є необґрунтованими доводи ТОВ «Рівнегаз збут», що прийняття Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Рівнегаз" в газорозподільні системи природного газу неналежної якості, свідчить про те, що останній фізично доставив неякісний газ кінцевим споживачам, з котрими позивач перебуває в договірних відносинах.
Одночасно колегія суддів відзначає наступне.
У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Колегія суддів зазначає, що неточне формулювання позовної вимоги не є самостійною підставою для відмови в позові. При вирішенні справи по суті заявлених позовних вимог суд має встановлювати зміст позовних вимог та уникати суто формального підходу в оцінці заявлених стороною підстав, обраних формулювань, обставин справи та правильного вирішення справи по суті. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.05.2023 р. у справі №  522/11935/20.
Водночас однією із засад (принципів) господарського судочинства є принцип диспозитивності (пункт 5 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України). За змістом частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Зазначений правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 24.07.2019 р. у справі №  760/23795/14.
Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.
Відповідно до частини другої статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.
Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша і друга статті 5 ГПК України).
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у спірних правовідносинах.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16 і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6     ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4  ст. 236 ГПК України.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 р. у справі                   № 569/17272/15-ц і такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6  ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4  ст. 236 ГПК України.
Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, колегія суддів висновує, що заявлений у справі позов фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення - встановлення факту та обсягів передання неякісного природного газу.
При цьому вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.
Відповідний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16 і такий висновок враховується колегією суддів відповідно до ч.6     ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4  ст. 236 ГПК України.
Захист майнового чи немайнового права, чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення.
Звертаючись до суду з вимогою про зобов`язання відповідачів скоригувати в бік зменшення обсяги переданого природного газу у зв`язку з його неналежною якістю, позивач прагне досягти правової визначеності, тобто прагне встановлення обсягів переданого неналежної якості природного газу та коригування тих обсягів газу, за які було підписано акти та здійснено оплату на користь ТОВ ГК "Нафтогаз України".
Судом враховується та обставина, що позивач просить зобов`язати відповідачів надати скориговану інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами. Заявивши таку вимогу позивач намагається через судове рішення встановити ймовірність неналежної якості газу, тобто позовні вимоги не ґрунтуються на конкретних фактичних даних. ТОВ "Рівнегаз збут" у позовній заяві та у апеляційній скарзі наводить власні розрахунки наданого природного газу неналежної якості, які були ним отримані, що свідчить про можливість а здійснити власний розрахунок таких об`ємів, проте позивач такого розрахунку не виконав і суду не надав, і вимога позивача не має конкретного виміру у сумах коригування як відшкодування.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обрання позивачем неналежного способу захисту.
З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів зазначає, що такі аргументи були почуті, враховані судами першої та апеляційної інстанції, натомість рішення є вмотивованим, і судом першої інстанції зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.
За результатом перегляду рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р. у справі № 918/907/22 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і не встановлено підстав для його скасування чи зміни. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд
                              
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Рівненської області від 18.02.2025 р. у справі № 918/907/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 918/907/22 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений 11.06.2025 р.

Головуючий  суддя                                                                      Маціщук А.В. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.