Справа № 153/397/25
Провадження № 22-ц/801/1441/2025
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М. М.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року	Справа № 153/397/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
за участю секретаря судового засідання Литвин Ю. О., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 153/397/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні),
за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 2.05.2025, ухвалене у складі судді Дзерина М. М. в приміщенні суду в м. Ямпіль, повний текст рішення складено 5.05.2025, - 

в с т а н о в и в :

17.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою (вх № 1699) про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні), в якій просила : встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що вона перебувала на утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до часу його смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 при захисті ним як військовослужбовцем Батьківщини у м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області. 
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є сиротою з дитинства. 24.04.2024 вона втратила останню людину, яка є рідною їй по крові – свого рідного брата ОСОБА_2 , офіцера Збройних Сил України, який загинув при захисті Батьківщини у м. Часів Яр, Бахмутського району Донецької області. Згідно сповіщення сім`ї ІНФОРМАЦІЯ_4 № 1342 від 25.04.2024 командир 2 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , молодший лейтенант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 05 год. 50 хв під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час агресії російської федерації, удару ФПВ зі сторони окупаційних військ рф в районі населеного пункту Часів Яр Донецької області отримавши травми не сумісні із життям. Із братом вона рідна по мамі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Свого батька вона взагалі не знала, оскільки мати виховувала її одна, а запис у свідоцтво про її народження зроблено зі слів матері. Батько її рідного брата ОСОБА_4 у 2008 році за рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області № 2-158/2008 року від 7.03.2008 року був позбавлений батьківських прав, а згодом ІНФОРМАЦІЯ_6 він помер. 
З грудня 2007 року вона із братом знаходилась у с. Гальжбіївка Ямпільської територіальної громади Могилів-Подільського району Вінницької області у прийомній сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які піклувалися про них та огорнули батьківською любов`ю. 
Після закінчення 9 класу у 2017 році її рідний брат ОСОБА_2 навчався у Вінницькому педагогічному коледжі, згодом отримав вищу освіту та закінчив у 2023 році Вінницький аграрний університет та військову кафедру. Увесь цей час її брат поєднував навчання із роботою. Він багато працював з метою забезпечити їй краще життя. Щомісячно він витрачав на неї значні кошти, які він заробляв та забезпечував її одягом по сезону, надавав їй особисті кошти на її потреби. 
Після того, як ОСОБА_1   вступила у 2022 році на навчання до Могилів-Подільського медичного коледжу її брат продовжував утримувати її, орендував їй квартиру, яку щомісячно оплачував, придбав їй комп`ютерну техніку та смартфон, постійно забезпечував її одягом та коштами. Ця допомога брата була постійною, значною для неї та була основним джерелом її існування. 
У кінці 2023 року її брата мобілізували на службу у Збройні Сили України. Перебуваючи на навчанні у Національній академії сухопутних військ, а згодом і на війні він щоденно дбав про неї та утримував її, телефонував, передавав кошти, посилки. До часу своєї загибелі, щомісячно оплачував її проживання на квартирі та усі необхідні її витрати. З його загибеллю їй доводиться значно обмежувати себе у необхідних витратах, адже допомога брата і його піклування про неї були основою її повсякденного життя. У 2023 році на війні загинув і її вихователь з прийомної сім`ї ОСОБА_6 .. Загибель людини, яка дарувала їй батьківську турботу під час проживання у прийомній сім`ї, а згодом і єдиної рідної людини по крові - її брата ОСОБА_7 , дуже вплинуло на її фізичне та моральне здоров`я. 
Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне заявниці для подальшого звернення у встановленому законом порядку для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 2.05.2025 заяву задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебувала на утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до часу його смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 при захисті ним, як військовослужбовцем Батьківщини у м. Часів Яр, Бахмутського району Донецької області.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу (вх № 5740 від 20.05.2025), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що заява ОСОБА_1 є недоведеною; суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення про задоволення заяви за відсутності на те правових підстав, відсутності доказів перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця; суд першої інстанції дійшов висновку про перебування заявниці ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця виключно на підставі свідчень осіб, які не мали безпосереднього доступу до відомостей про матеріальне становище заявниці та загиблого, на припущеннях; у справі відсутні обґрунтування причин, чому заявниця не мала або не змогла мати власних джерел доходу, адже вона є особою працездатного віку, навчається у вищому навчальному закладі, не є непрацездатною або інвалідом, і не подавала довідок про звернення до соціальних служб, отримання допомоги чи реєстрації в центрі зайнятості; суд першої інстанції поклав в основу рішення показання свідків, однак визнання факту перебування заявниці на утриманні загиблого без об`єктивної доказової бази є передчасним, суперечить засадам доказування та порушує процесуальні гарантії. Заявницею не надано жодного доказу її доходу, який би засвідчував її сукупний середньомісячний дохід, у період, який підлягає встановленню, рівень доходу загиблого військовослужбовця; згідно рішення КСУ від 3.06.1999 по справі № 5-рп/99 факт перебування особи на утриманні має бути доведений конкретними матеріальними критеріями; поняття утримання не може бути зведене до формальних родинних зв`язків або моральної підтримки, а передбачає наявність матеріальної залежності однієї особи від іншої. Обов`язок доведення факту утримання покладається на заявника, який має довести : відсутній або вкрай обмежений дохід; факт, що допомога загиблого була постійною і головною, а не епізодичною, чи факультативною; неможливістю самостійного забезпечення проживання без цієї допомоги; не надано довідки з навчального закладу про отримання стипендії або її відсутність; не подано інформації про місце роботи, центр зайнятості, призначення соціальної допомоги; відсутні дані про дохід загиблого брата.
2.06.2025 до Вінницького апеляційного суду надійшов відзив (вх № 6242) ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
28.07.2025 до суду надійшла заява (вх № 8482) ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення до справи нових доказів, а саме : відео купівлі телефона ОСОБА_2 своїй сестрі ОСОБА_1 (додаток № 1 в електронному вигляді, прикріплений до реєстраційної картки); скріншот переписки від 15.08.2023 про придбання мобільного телефону ОСОБА_2 своїй сестрі ОСОБА_1 ; чек від 22.12.2022 про придбання ноутбуку, довідку ОК5; відповідь на адвокатський запит ГУ ДПС у Вінницькій області, адвокатський запит на в/ч НОМЕР_1 .
У поданій заяві представником заявниці ставиться питання про поновлення строку на подання нових доказів, оскільки заінтересовані особи не сприяли заявниці у здійсненні її прав в частині надання інформації про отримання ОСОБА_2 доходу; заявниця мала об`єктивні перешкоди в отримання такої інформації у зв`язку із вимогами законодавства про захист персональних даних.
30.07.2025 до суду надійшли заперечення (вх №8549) Міністерства оборони України, в яких міністерство просить відмовити в задоволенні клопотання представника заявниці про визнання поважними причин неподання додаткових доказів та поновленні строку для подання доказів у справі, а також в долученні доказів. Заперечення обґрунтовано тим, що подані представником нові докази не можуть бути прийнятті та дослідженні в суді апеляційної інстанції, оскільки ці докази не були подані в суді першої інстанції. Заявницею та її представником не доведено, чому саме ці докази не могли бути отриманні чи подані раніше до закінчення розгляду справи в суді першої інстанції. Прийняття доказів без обґрунтованих підстав суперечить ст. 367 ЦПК України та порушує право на справедливий суд (постанова ВС від 7.04.2021 по справі № 279/11692/15-ц). Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів (постанова ВС від 21.08.2023 по справі № 552/7368/21). 
Ознайомившись із поданою заявою (вх № 8482) ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про долучення до справи нових доказів, запереченнями Міністерства оборони України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про поновлення строків на подання доказів та приєднання їх до матеріалів справи, враховуючи, що справа розглядається в порядку окремого провадження, подані докази мають значення для її правильного вирішення. Крім цього, відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду (постанова ВС від 5.02.2025 у справі № 183/4366/24).
Щодо розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_8 заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Представником заявниці надано також виписки по рахунку ОСОБА_1 за період з вересня 2022 по квітень 2024, а також довідку від 23.06.2025№ 422/4264 ГУ ПФУ у Вінницькій області про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в пенсійному фонді та отримує пенсію у разі втрати годувальника з 8.09.2023.
Представник Міністерства оборони України у судове зсідання не з`явився, міністерство повідомлялось належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 26.06.2025 /а. с. 163 зв. сторона).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявниці та її представника, перевіривши надані представником заявниці докази (виписки по рахунку та довідку з ГУ ПФУ у Вінницької області), які апеляційний суд постановив прийняти до розгляду, оскільки ці докази мають значення для правильного її вирішення, враховуючи категорію справи (справа окремого провадження), переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина перша, четверта статті 367 ЦПК України). 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Вінниця народився ОСОБА_2 , батьками якого зазначено ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 /а. с. 8/.
ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Колоденка Томашпільського району Вінницької області народилась ОСОБА_1 , батьками якої зазначено ОСОБА_9 та ОСОБА_3 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, про що свідчать копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00023819542 /а. с. 6-7/.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є рідними братом та сестрою по матері. Матір ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 /а. с. 12, 19/. 
Відповідно до копії розпорядження № 561 від 21.12.2007 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_1 » встановлено, що над ОСОБА_1 встановлено опіку та призначено ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_1 /а. с. 9/.
Згідно копії розпорядження «Про створення прийомної сім`ї і передачу дитини на виховання та спільне проживання» від 31.05.2008 № 279 встановлено, що на базі родини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 створено прийомну сім`ю. Передано прийомній сім`ї на виховання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був тимчасово влаштований в дану сім`ю /а. с. 10-11/.
З копії довідки Служби у справах дітей Ямпільської міської ради від 2.08.2024 № 01-02/189 встановлено, що ОСОБА_2 на період встановлення соціально-правового статусу був тимчасово влаштований в сім`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .. 
Відповідно до рішення Тиврівського районного суду Вінницької області по справі № 2-158/2008 від 7.03.2008, батька дитини ОСОБА_4 було позбавлено батьківських прав. 
З моменту влаштування та до моменту загибелі ОСОБА_2 виховувався, проживав та був зареєстрований у домоволодінні родини Побережних. Батьки вихователі забезпечили ОСОБА_2 доступ до вищої освіти, закінчив Вінницький педагогічний університет /а. с. 12/.
З копії довідки виданої старостою Гальжбіївського старостинського округу від 27.05.2024 встановлено, що ОСОБА_2 був зареєстрований по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 /а. с. 13/.
З копії довідки виданої директором Могилів-Подільського медичного фахового коледжу від 3.03.2025 встановлено, що ОСОБА_1 є студенткою 3 курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 223 Медсестринство, освітньо-професійною програмою «лікувальна справ» Могилів-Подільського медичного фахового коледжу, навчається за регіональним замовленням. Термін навчання з 1.09.2022 по 30.06.2025 /а. с. 14/.
З копії довідки виданої директором Могилів-Подільського медичного фахового коледжу від 4.03.2025 встановлено, що ОСОБА_1 студентка 3/11 ф ОПП «Лікувальна справа» в гуртожитку Могилів-Подільського медичного фахового коледжу не проживає. /а. с. 15/.
З копії сповіщення сім`ї від 25.04.2024 № 1342 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 було сповіщено ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 05 год. 50 хв. під час виконання бойового завдання при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України під час агресії рф /а. с. 17/.
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Часів Яр, Бахмутського району, Донецької області помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. с. 18/.
З копії довідки виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявні наступні актові записи відносно загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : актовий запис про смерть матері ОСОБА_3 , складений 07.12.2007; актовий запис про смерть батька ОСОБА_4 , складений 20.06.2011, актовий запис про шлюб відсутній, актовий запис про народження дітей відсутній /а. с. 19/.
З копії посвідчення офіцера серії НОМЕР_5 встановлено, що ОСОБА_2 перебував на військовій службі в Збройних Силах України з 19.01.2024 /а. с. 22/.
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.02.2025 встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_2 /а. с. 16/.
Судом першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , які є друзями та знайомими позивачки та її покійного брата. Дані свідки засвідчили факт родинних та теплих стосунків між братом ОСОБА_2 та сестрою ОСОБА_1 , неодноразової передачі братом сестрі ОСОБА_14 подарунків ( телефон, ноутбук), продуктів харчування, коштів, оплати ним оренди квартири, у якій сестра проживала під час навчання. 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що допомога, яка надавалася заявниці загиблим братом, була для неї постійним, систематичним та основним джерелом її існування. Вказані обставини знайшли своє підтвердження фактичними даними, отриманими із досліджених письмових доказів та показів свідків, які не суперечать між собою. Суд дійшов висновку про доведеність факту, що заявниця перебувала на утриманні свого брата до моменту загибелі останнього, як військовослужбовця. Будь-яких даних, які б спростовували факт перебування ОСОБА_1 на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , судом не встановлено. Встановлення даного факту має для ОСОБА_1 юридичне значення, від встановлення якого залежить реалізація її права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 та іншого порядку його встановлення немає.
Висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення заяви колегія суддів вважає зробленим за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, на припущеннях з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно з частиною першою статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Метою встановлення факту у даній справі заявниця вказала реалізацію права на отримання матеріальних виплат та гарантій, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей» .
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється у порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту першого частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах першому-третьому пункту другого статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (стаття 31). 
Відповідно до частини шостої статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах, а також професійно-технічних, закладах вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), мають право на пенсію в разі втрати годувальника до закінчення навчальних закладів, але не більш як до досягнення ними 23 років. Діти-сироти мають право на пенсію в разі втрати годувальника до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.
Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.
Для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідили зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання (постанова ВС від 22.10.2020 у справі № 210/343/19, від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17, від 27.06.2018 у справі № 210/2422/16-ц).
Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів (постанова ВС від 22.05.2019 у справі № 520/6518/17).
Колегія суддів зазначає, що в заяві про встановлення юридичного факту ОСОБА_1 просила встановити факт, що вона перебувала на утриманні свого рідного брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до часу його смерті (загибелі), яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 при захисті ним як військовослужбовцем Батьківщини у м. Часів Яр Бахмутського району Донецької області.
На підтвердження факту перебування ОСОБА_1 на утриманні брата ОСОБА_2 суд першої інстанції послався на показання свідків  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 .. Інших доказів в рішенні суду першої інстанції не наведено та ОСОБА_1 і її представником суду першої інстанції не надано.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до копії розпорядження № 561 від 21.12.2007 «Про встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_1 » над ОСОБА_1 встановлено опіку та призначено ОСОБА_5 опікуном ОСОБА_1 /а. с. 9/, тому обов`язок по утриманню ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 (повноліття ОСОБА_1 ) забезпечувала її опікун ОСОБА_5 .. 
Суду не надано доказів на спростування цієї обставини. 
Щодо періоду з 27.08.2023 по 24.04.2024 (день загибелі ОСОБА_2 ) заявницею ОСОБА_1 та її представником адвокатом Сінчак О. В. не надано суду доказів, які б підтверджувала, що брат ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на постійній основі надавав утримання ОСОБА_1 та що таке утримання було основним і постійним джерелом засобів її існування.
Надані представником ОСОБА_8 докази в суді апеляційної інстанції, зокрема, чек від 22.12.2022 про придбання ноутбуку, відео купівлі телефона (додаток № 1 в електронному вигляді, прикріплений до реєстраційної картки); скріншот переписки від 15.08.2023 про придбання мобільного телефону ОСОБА_2 своїй сестрі ОСОБА_1 ; стосуються період до 26.08.2023, коли ОСОБА_1 перебувала на утриманні опікуна ОСОБА_5 .. 
Надана представником ОСОБА_8 довідка ОК5 ГУ ПФУ у Вінницькій області, згідно якої ОСОБА_2 отримував дохід в період з грудня 2023 по березень 2024 (чотири місяці) сама по собі, без підтвердження надання ним допомоги ОСОБА_1 не свідчить про надання ОСОБА_2 постійної, неодноразової, систематичної допомоги щодо утримання сестри. 
Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт перебування ОСОБА_1 на утриманні рідного брата ОСОБА_2 .
Згідно з частиною першою статті 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.
Правовий аналіз положень ЦПК України свідчить про те, що передумовою для виклику свідка є суперечливість досліджених доказів або наявність у суду сумнівів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (постанова ВС від 17.08.2023 по справі № 482/812/19).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). 
Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно рішення КСУ від 3.06.1999 по справі № 5-рп/99 факт перебування особи на утриманні має бути доведений конкретними матеріальними критеріями. 
Суду не надано доказів, що ОСОБА_1 отримувала від рідного брата ОСОБА_2 постійну допомогу, яка була основним джерелом засобів її існування. Представником ОСОБА_8 надано суду докази отримання ОСОБА_1 стипендії в період з вересня 2022 року по квітень 2024 року та пенсії (з 8.09.2023) /а. с. 150-151, 154/.
Також, заявником не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що заявниця не мала інших джерел доходів, як то пенсія, допомога дітям, позбавленим батьківського піклування, після досягнення 18-річного віку, тощо.
Висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Вінницький апеляційний суд вважає, що аргументи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви. 
Щодо розподілу судових витрат.
Порядок розгляду справ окремого провадження визначений статтею 294 ЦПК України, відповідно до частини сьомої якої при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи (частина третя статті 42 ЦПК України).
З огляду на викладене відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, але у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 263/1265/18 та від 16.11.2022 у справі № 214/4179/21, постанова ОП КЦС від 25.03.2024 у справі № 161/9609/22.
За таких обставин, судові витрати, понесені Міністерством оборони України при поданні апеляційної скарги, слід залишити за заявником.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 2.05.2025 у даній справі скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення (факту перебування особи на утриманні) – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                             Л. О. Голота

Судді:                                                                        С. Г. Копаничук 

В. В. Оніщук

       Повний текст постанови складено 31.07.2025