ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 червня 2025 року           справа №200/8802/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Сіваченко І.В., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ” на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/8802/24 (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ”  про стягнення коштів в розмірі, - 

                                                              У С Т А Н О В И В:   

   

Позивач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ”, в якому просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ”  на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно в сумі 1 464 696 (один мільйон чотириста шістдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 69 коп.
Позов обґрунтовував тим, що за відповідачем обліковується заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пунктів “б” - “з” ст.13 Закону України від 05.11.2011 року № 1788 “Про пенсійне забезпечення” (за списком №2) за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно в сумі 1 464 696 (один мільйон чотириста шістдесят чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 69 коп.
Відповідно п. “б” - “з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” підприємства зобов`язані з коштів, призначених на оплату праці, вносити до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату та доставку пенсій відповідно до п. п. “б” - “з” цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку. Сума заборгованості відповідача з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій з листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно в сумі 1 464  696, 69 грн. не сплачена, у зв`язку з чим позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. 
01.01.2025 позивачем долучено до матеріалів справи сканкопії уточнюючих довідок, що підтверджують пільговий стаж, рішення про призначення пенсії, розрахунок стажу ОСОБА_1 , а також довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/8802/24 позов задоволено, внаслідок чого стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальність “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ” на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком № 2, за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно в сумі 1 464 696  грн 69 коп.    
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.      
В обгрунтування апеляційної скарги, зазначено апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувані розрахунки не містить інформації щодо деталізації розміру заробітної плати, коефіцієнтів, які є розрахунковими елементами місячної суми призначеної пільгової пенсії, а тому не є належними доказами складу витрат та факту їх понесення позивачем, оскільки до розрахунку не прикладені документи, що підтверджують безпосередньо розрахунки належних сум, факт сплати пільгових пенсій, та витрат на їх доставку позивачем у зазначених розмірах. Інших доказів понесення витрат позивачем не надано, як і не надано первинних документів, що підтверджують фактичні витрати позивача, в тому числі і надання договорів з відділеннями зв`язку і банківськими установами, включаючи докази оплати таких договірних послуг. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в  Донецькій області, код ЄДРПОУ 13486010, є юридичною особою, зареєстровано за адресою: 84100, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3.
Позивач має організаційно-правову форму - орган державної влади, в розумінні Кодексу адміністративного судочинства є суб`єктом владних повноважень, здійснює свої повноваження відповідно до Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2.
Відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ”  зареєстровано в якості юридичної особи за адресою: вул. Нагорна, буд. 1А, с. Вовчанка, Донецька область, ЄДРПОУ 33959754. Перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та є юридичною особою, згідно ст.43 КАС України здатне самостійно здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.
Підприємство зареєстроване у органі Пенсійного фонду України та є платником страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Позивачем на підставі розрахунків фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів “б” - “з” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та п. 2-8 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, визначено розмір витрат, які підлягають відшкодуванню відповідачем за період з листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно в сумі 1 464 696  грн 69 коп.
Вказані розрахунки направлялись на адресу відповідача, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами.
З приводу позиції відповідача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, судом першої інстанції зазначено наступне.
Частинами першою, другою  статті 122 КАС України  передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту.
Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.
Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.
Частиною п`ятнадцятою  статті 106 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  передбачено, що строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується.
Фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення органами виконавчої служби за несплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування фізичними особами - підприємцями, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються.
Суд звертає увагу на правовий висновок щодо застосування даної норми права у подібних правовідносинах, викладений у постановах Верховного Суду     від 20 березня 2018 року у справі № 804/18891/14, від 26 червня 2018 року у справі № 804/8277/14, відповідно до якого у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне нарахування та/або сплату суми фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, до відносин щодо стягнення такої заборгованості (недоїмки) застосовуються положення частини п`ятнадцятої  статті 106 Закону № 1058-IV.
Колегія суддів Верховного Суду не вбачала необхідності відступати від вказаного висновку, оскільки в даному випадку термін “недоїмка” вжито в широкому розумінні заборгованості. Тобто, в розумінні суми фінансових зобов`язань (грошових боргів), що підлягає погашенню, поверненню в певний термін.
Таким, чином, у разі звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості (недоїмки), яка виникла через несвоєчасне відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, строки звернення до суду, визначені положеннями  КАС України  - не застосовуються.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 140/1205/19.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп.1 п.4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. №28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015р. за №41/26486 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення.
Згідно з пп.9 п.4 зазначеного Положення, управління Фонду здійснює стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (у редакції, що була чинною на час виникнення спірної заборгованості) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:
підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;
Таким чином, обов`язок відшкодування підприємством фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій встановлений чинним законодавством України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання та інші.
Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати та сплачувати у встановлені строки та в повному обсязі страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В п.п. “а-з” ст. 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено перелік осіб, котрі на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи.
Згідно п. 6.1 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 р. № 21-1, відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”: особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів б-з статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Відповідно до п. 6.4 вказаної вище Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.
Згідно п. 6.5. Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії.
Пунктами 6.7 Інструкції, передбачено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.
Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.
Суд зазначає, що Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України не передбачено обов`язкове попереднє узгодження органами Пенсійного фонду України розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій із підприємствами та організаціями (платниками).
Суд критично ставиться до позиції відповідача, що направлення щорічного розрахунку є єдиною підставою для стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах (правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 11.04.2013 у справі № К800/5484/13) з огляду на наступне.
По-перше, відповідач не надає ухвалу касаційного суду від 11.04.2013 у справі №К800/5484/13, а реєстр судових рішень вказаної ухвали не містить.
По-друге, у подальшому судом касаційної інстанції викладено іншу правову позицію, та судова практика у справах цієї категорії є усталеною.
Зокрема, у постанові від 31.07.2019 у справі №820/829/17, розглядаючи мотивування судів про відмову у позові органу Пенсійного фонду тим, що надані позивачем до матеріалів справи розрахунки не є належними доказами по справі, оскільки в діях останнього має місце порушення Інструкції в частині складання розрахунків та порядку їх надіслання відповідачу, Верховним Судом викладено наступний правовий висновок:
- підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період, у зв`язку із чим колегія суддів вважає необґрунтованими посилання судів на недоліки в оформленні відповідних розрахунків, оскільки наявність формальних недоліків в оформленні таких розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування.
У постанові від 31.10.2019 у справі №815/1929/14 Верховний Суд зазначив:
- підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період;
- розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій Товариством оскаржені не були, а отже є узгодженими;
- враховуючи наведене, а також те, що відповідачем доказів про сплату заборгованості по відшкодуванню витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за спірний період не подано, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
У пунктах 18-23 постанови від 28.11.2019 у справі №460/3113/18 Верховний Суд зазначив:
- обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пункту 2  Прикінцевих положень Закону №1058-IV, в частині пенсій призначених у порядку  статті 13 Закону №1788-XII, покладений на підприємства;
- обов`язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на позивача, відповідач зобов`язаний здійснити відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених позивачем, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, який надсилається підприємству;
- органи Пенсійного фонду зобов`язані повідомити підприємство про настання обставин, які впливають на суму відшкодування, шляхом надіслання підприємству розрахунку;
- розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій відповідачам оскаржені не були, а отже є узгодженими.
У постанові від 05.01.2021 у справі №640/18421/19 Верховний Суд зазначив:
- відповідач зобов`язаний щомісячно до 25-го числа здійснювати покриття фактичних витрат на виплату пенсій, призначених на пільгових умовах.
- обов`язок з відшкодування повністю витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини другої  Прикінцевих положень Закону №1058-ІV, в частині пенсій, призначених відповідно до  статті 13 Закону №1788-ХІІ, покладений на підприємства (відповідача);
- правильними є доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції застосував пункт 2  Прикінцевих положень Закону №1058-ІV  та положення  Інструкції №21-1  без урахування висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №804/5817/17, від 13.09.2019 у справі №812/210/17, який полягає у тому що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період;
- колегія суддів вважає безпідставними посилання суду апеляційної інстанції на недоліки в оформленні відповідних розрахунків, оскільки наявність формальних недоліків в оформленні таких розрахунків не спростовує наявність у підприємства фактичної заборгованості зі сплати сум відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій та обов`язку їх відшкодування. Аналогічна позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі №813/612/17, від 09.07.2020 у справі №804/1424/17.
Щодо позиції представника відповідача з приводу неналежного відправлення розрахунків. 
Згідно з пунктом 6.5. Інструкції № 21-1 розрахунки формуються програмними засобами Інтегрованої комплексної інформаційної системи (ІКІС) Пенсійного фонду України до 01 січня поточного року та протягом місяця з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії (підсистема “Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи” (ППВП ЕПС)) за даними відомостей, сформованих згідно з додатком 8. Уповноважені особи підписують розрахунки та передають їх підрозділам, відповідальним за направлення їх платникам.
Направлення даних розрахунків підприємствам та ведення наглядових справ платників належить до функціональних повноважень фінансово-економічного управління ГУ ПФУ в Донецькій області.
Документообіг в органах ПФУ здійснюється в електронній формі за допомогою підсистеми ІКІС ПФУ “Електронний документообіг”. Доступ до зазначеної підсистеми надається виключно посадовим особам Головного управління, вхід здійснюється з використанням індивідуального логіну та паролю, який змінюється щомісяця.
Вищевказані скриншоти створені посадовою особою відповідного відділу фінансово- економічного управління, до функціональних повноважень якої входить обов`язок направлення розрахунків фактичних витрат Боржнику.
При цьому, у графі “Статус відправки” зазначається дата надсилання рекомендованого листа та номер поштового відділення.
Враховуючи викладене, в контексті спірних правовідносин, зазначені скриншоти є належними доказами надсилання розрахунків на електронну адресу Відповідача, а розрахунки, які не оскаржені, є узгодженими.
Відповідач у порушення вищезазначених вимог законодавства фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №2, позивачу у встановлені строки не вносив.
Розрахунки Пенсійного фонду щодо фактичних витрат на виплату та доставку пенсій з моменту отримання є обов`язковими для виконання.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “ДТЕК КУРАХІВСЬКА ЦЗФ” на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/8802/24 - залишити без задоволення.                                  
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 200/8802/24 - залишити без змін.                                                   
Повне судове рішення складено 19 червня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                  А.А. Блохін

Судді                                                                                                    І.В. Геращенко

                                                                                                                І.В. Сіваченко