ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 липня2025 року
м. Київ
справа № 522/3494/20
провадження № 61-11079св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (далі - Верховний Суд):головуючого - Крата В. І., суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. (суддя-доповідач),
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»
на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 
2021 року у складі судді Донцова Д. Ю. та постанову Одеського апеляційного суду від 09 травня 2024 року у складі колегії суддів: Вадовської Л. М., Комлевої О. С., Сєвєрової Є. С.,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), третя особа - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет застави, зобов`язання вчинити певні дії,
ухвалив постанову про таке:
I. Вступ
1.           У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки за участі третьої особи про звернення стягнення на предмет застави, зобов`язання вчинити певні дії. 
2.           Відповідачка заперечувала проти позовних вимог.
3.           Суд першої інстанції у позові відмовив.
4.           Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував, змінивши 
його в мотивувальній частині та залишивши без змін в його резолютивній частині.
5.           Позивач оскаржив рішення судів попередніх інстанцій в касаційному порядку. Підставою касаційного оскарження вказав те, що суди не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду, перелік яких навів 
у касаційній скарзі. 
6.           Ключовим питанням у спірних правовідносинах є питання про те, чи обрано позивачем належний спосіб захисту.
7.           Оскаржувані судові рішення переглядаються в межах, передбачених статтею 400 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), у зв`язку із чим Верховний Суд вирішує питання права, а не факту.
ІІ. Короткий зміст позовних вимог
8.           Позов обґрунтований так:
-                  між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 30 березня 2012 року, за яким останньою отримано кредит в сумі 503 625,00 грн під 20 % річних на строк до 30 березня 2019 року (далі - кредитний договір);
-                  на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між 
ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави транспортного засобу 
від 30 березня 2012 року, за яким передано в заставу автомобіль марки «Lexus» RX350, 2011 року випуску, (далі - договір застави);
-                  заочним рішення Селидівського міського суду Донецької області 
від 07 грудня 2017 року у справі № 242/3419/17 за позовом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 
817 736,14 грн, звернено стягнення на предмет застави, шляхом визнання права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на автомобіль; зобов`язано ОСОБА_2 передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» автомобіль з комплектом ключів та документів;
-                  29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу від 29 січня 2019 року, відповідно до якого набуто право вимоги за кредитним договором;
-                  14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу від 29 січня 2019 року, за яким набуто право вимоги за договором застави;
-                  заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 
2017 року в справі № 242/3419/17 не виконано, кредитна заборгованість не погашена;
-                  транспортний засіб 06 листопада 2014 року був перереєстрований зі зміною номерних знаків на ОСОБА_1 .
9.           З урахуванням викладеного позивач просив суд:
-                  в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором в загальній сумі 817 736,14 грн звернути стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Lexus» RX350, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , шляхом надання дозволу позивачу на укладення договору купівлі-продажу предмета застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі в м. Києві, наділивши позивача правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримувати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу;
-                  зобов`язати відповідачку передати позивачу предмет застави.
ІII. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
10.        Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 
2021 року у задоволенні позову відмовлено.
11.        Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з такого:
-                  позивач за рішенням суду у справі № 242/3419/17 набув право власності на предмет застави, що відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) надає право витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави володіє транспортним засобом;
-                  відомості про звернення судового рішення у справі № 242/3419/17 до примусового виконання, як і відомості про виконання чи причини невиконання рішення суду відсутні;
-                  позивач не позбавлений можливості звернутися до суду в інший спосіб для захисту свого порушеного права;
-                  відсутні докази того, що автомобіль вибув з володіння ОСОБА_2 та на даний час належить ОСОБА_1 .
ІV. Короткий зміст постанови апеляційного суду
12.        Постановою Одеського апеляційного суду від 9 травня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року змінено в його мотивувальній частині та залишено без змін в його резолютивній частині.
13.        Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, виходив з такого:
-                   позивач пред`явив до суду позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який не віднесений до звернення стягнення на підставі рішення суду;
-                  у матеріалах справи відсутній витяг з Державного реєстру обтяжень на підтвердження реєстрації в цьому реєстрі відомостей про звернення позивачем стягнення на предмет обтяження для перевірки виконання вимог, передбачених частиною третьою статті 24 Закону України від 18 листопада 2003 року 
№ 1255-ІV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» 
(далі - Закон № 1255-IV).
V. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала
14.        У касаційній скарзі позивач просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
15.        Касаційна скарга мотивована наступним:
-         cуди суб`єктивно та не в повній мірі дослідили надані позивачем докази;
-         висновок апеляційного суду про відсутність витягу з Державного реєстру обтяжень на підтвердження реєстрації в цьому реєстрі відомостей про звернення позивачем стягнення на предмет обтяження є помилковим, оскільки ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» 20 липня 2017 року перед зверненням до Селидівського міського суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави продовжило строк дії обтяження 
до 20 липня 2022 року, а також зареєструвало звернення стягнення на предмет обтяження, про що свідчать витяги про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 16386408;
-                  25 березня 2019 року до реєстраційного запису 16386408 внесено зміни, за якими обтяжувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було замінено на його правонаступника ТОВ «ФК «Прайм Альянс»;
-                  суди не взяли до уваги, що ОСОБА_2 всупереч чинним нормам законодавства незаконно продала зазначений автомобіль, а  ОСОБА_1 недобросовісно набула права власності на нього, хоча банк та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» не давали дозвіл на зняття обтяження з цьогоавто;
-         суди застосували норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених 
у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2020 року 
у справі № 201/9852/17 (провадження № 61-15550св19), від 24 липня 
2020 року у справі № 761/4483/19 (провадження № 61-16695св19), 
від 30 вересня 2020 року у справі № 554/7886/18 (провадження 
№ 61-1729св20), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18) про те, що зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна.
VI. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
16.        27 серпня 2024 року представник відповідачки - адвокат Барбул О. О. подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу та навів такі мотиви для відмови 
у її задоволенні:  
-                  доводи касаційної скарги є недоведеними і такими, що суперечать нормам матеріального права;
-                  позивач у касаційній скарзі не зазначає нових обставин, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, лише відтворює зміст позовної заяви і не зазначає в чому конкретно полягають порушення норм матеріального чи процесуального права;
-                  позивач як новий обтяжувач до моменту звернення із позовом до суду мав виконати імперативні приписи Закону № 1255-IV щодо реєстрації в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформації про звернення стягнення, повідомити всіх інших ймовірних кредиторів та повідомити власника майна. 
-                  ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не повідомило всіх кредиторів, а позивач не зареєстрував інформацію про звернення стягнення і не повідомив інших потенційних обтяжувачів.
17.        02 вересня 2024 року позивач подавдо Верховного Суду відповідь на відзив та навів аналогічні касаційній скарзі доводи.
18.        09 вересня 2024 року представник відповідачки - адвокат Барбул О. О. подавдо Верховного Суду заперечення на касаційну скаргу та навів аналогічні відзиву мотиви для відмови у її задоволенні.
VII. Рух справи у суді касаційної інстанції
19.        29 липня 2024 року позивач подав касаційну скаргу на рішення районного суду та постанову апеляційного суду. 
20.        Ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження. 
21.        Матеріали справи надійшли до Верховного Суду 16 вересня 2024 року.
22.        Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2025 рокусправу призначено до судового розгляду.
23.        Третя особа не скористалася своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу. 
VIII. Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій 
24.        30 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір.
25.        30 березня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 укладено договір застави для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, за яким передано в заставу автомобіль марки «Lexus», модель RX 350, тип легковий універсал, 2011 року випуску, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 
НОМЕР_4 , виданого ВРЕВ № 3 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 30 березня 2012 року. Предмет застави оцінено в 559 584 грн. Договір застави посвідчено приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тупицькою Ю. Ю. 30 березня 2012 року, зареєстровано в реєстрі 
за № 280.
26.        08 липня 2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв, за яким, зокрема, передано кредитну справу № R52110219845В від 30 березня 2012 року ОСОБА_2 .
27.        Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 242/3419/17, ухваленим в порядку заочного розгляду за позовом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 817 736,14 грн, звернено стягнення на спірний автомобіль, шляхом визнання права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на автомобіль з правом вчинення подальших дій, пов`язаних з переоформленням транспортного засобу, з наділенням права зняття з обліку транспортного засобу та постановки на облік; зобов`язано ОСОБА_2 передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» автомобіль з комплектом ключів та документів.
В апеляційному та касаційному порядку справа № 242/3419/17 не переглядалась.
28.        У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) 
20 липня 2017 року зареєстровано звернення стягнення (підстава: договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами 
від 08 липня 2015 року № 080715нв, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»).
29.        Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 квітня 2018 року за заявою ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» змінено спосіб та порядок виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 242/3419/17.
30.        29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-1, відповідно до якого набуто право вимоги за кредитним договором.
31.        14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та 
ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 
2019 року, за яким набуто право вимоги за договором застави.
32.        У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) 
25 березня 2019 року зареєстровано зміну обтяжувача: вилучено 
ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», додано ТОВ «ФК «Прайм Альянс» (підстава: договір відступлення прав вимоги за договорами застави транспортних засобів до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року № 339 
від 14 березня 2019 року).
33.        Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2019 року замінено стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ФК «Прайм Альянс» з виконання рішення у справі № 242/3419/17.
34.        Згідно з довідкою від 10 листопада 2021 року № 31/15-464аз Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області спірний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_1 06 листопада 2014 року у ВРЕР № 1 м. Одеси на підставі довідки-рахунку серія ВІА №798391, виданої 
ФОП ОСОБА_3 . Станом на 05 листопада 2021 року відомості щодо обмежень, накладених на транспортний засіб згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів відсутні. За приписами пункту 15 Порядку 
№ 1388 в редакції, яка діяла на момент перереєстрації автомобіля 06 листопада 2014 року, не містив обов`язку уповноважених осіб сервісного центру 
МВС здійснювати перевірку відомостей про обмеження відчуження за Державним реєстром обтяжень рухомого майна. Уповноваженими особами сервісних центрів МВС проводилась перевірка транспортного засобу лише за власним Єдиним державним реєстром МВС та автоматизованою базою даних про розшукувані транспортні засоби. У разі наявності відомостей про арешт 
в Єдиному державному реєстрі МВС або розшуку транспортного засобу його реєстрація не проводилась. Обов`язок перевірки відомостей про обмеження відчуження транспортного засобу за Державним реєстром обтяжень рухомого майна виник в уповноважених осіб сервісного центру МВС з 20 жовтня 
2016 року на підставі змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України 
від 05 жовтня 2016 року № 687 пункт 15 Порядку № 1388.
35.        Станом на час відступлення 08 липня 2015 року прав вимоги від ПАТ «ВТБ Банк» транспортний засіб (предмет застави) вибув 06 листопада 2014 року 
з власності ОСОБА_2 та перейшов у власність ОСОБА_1 .
36.        На час звернення звернення ТОВ «ФК «Прайм Альянс» з цим позовом відомості про реєстрацію ТОВ «ФК «Прайм Альянс» в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) про реєстрацію звернення стягнення відсутні.
IX. Позиція Верховного Суду
37.        Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах розгляду справи судом касаційної інстанції (див. пункт 7) та даючи відповідь на ключове питання 
(див. пункт 6), Верховний Суд зазначає таке. 
38.        Предметом спору у цій справі є звернення стягнення на предмет застави (див. пункт 8-9). 
39.        Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, а саме спірний автомобіль, що належить відповідачці, шляхом надання дозволу позивачу на укладення договору купівлі-продажу предмета застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі в м. Києві, наділивши позивача правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримувати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; зобов`язати відповідачку передати позивачу предмет застави (див. пункт 9).
40.        Як на підставу позову посилався на те, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року в справі № 242/3419/17, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 817 736,14 грн, звернено стягнення на предмет застави - спірний автомобіль, шляхом визнання права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на автомобіль; зобов`язано ОСОБА_2 передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» автомобіль з комплектом ключів та документів. 
41.        У цій справі суд першої інстанції, відмовивши в позові, виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту (див. пункт 11).
42.        Апеляційний суд, змінивши рішення суду першої інстанції, виходив з того, що позивач пред`явив до суду позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави у спосіб, який не віднесений до звернення стягнення на підставі рішення суду, додавши, що у матеріалах справи відсутній витяг з Державного реєстру обтяжень на підтвердження реєстрації в цьому реєстрі відомостей про звернення позивачем стягнення на предмет обтяження для перевірки виконання вимог, передбачених частиною третьою статті 24 Закону № 1255-ІV.
43.        У спірних правовідносинах Верховний Суд наголошує, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК).
44.        Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
45.        В своїй практиці Верховний Суд постійно наголошує, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
46.        Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
47.        Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
48.        Поряд із цим приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
49.        Далі Верховний Суд наголошує, що цей суд вже вказував, що право застави - це право на чужу річ (див., постанову Верховного Суду від 28 лютого 2024 року в справі № 695/55/21 (провадження № 61-193св23)).
50.        Право застави припиняється у разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави (пункт 4 частини першої статті 593 ЦК).
51.        Верховний Суд підкреслює, що право застави може стосуватися тільки чужого майна, тобто до того, що належить іншому учаснику цивільних відносин, а не заставодержателю. Застава не може бути на свою річ. У випадку, коли заставодержатель набуває право власності на заставлене майно, то логічним правовим наслідком цього має бути припинення права застави.
52.        З іншої сторони власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК).
53.        Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19)).
54.        Верховний Суд звертає увагу на те, що згідно з Єдиним державним реєстром судових рішень рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року у справі № 242/3419/17, ухваленим в порядку заочного розгляду за позовом ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 817 736,14 грн, звернено стягнення на спірний автомобіль, шляхом визнання права власності ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на автомобіль з правом вчинення подальших дій, пов`язаних з переоформленням транспортного засобу, з наділенням права зняття з обліку транспортного засобу та постановки на облік; зобов`язано ОСОБА_2 передати ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» автомобіль з комплектом ключів та документів.
55.        В апеляційному та касаційному порядку справа № 242/3419/17 не переглядалась.
56.        Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 квітня 2019 року замінено стягувача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ФК «Прайм Альянс» з виконання рішення у справі № 242/3419/17.
57.        У спірних правовідносинах відбулась зміна способу виконання судового рішення 2017 року та заміна стягувача на позивача, у зв`язку із чим право застави на спірний автомобіль припинилося на підставі пункту частини першої статті 593 ЦК (див. пункт 50). За таких обставин, належним способом захисту прав позивача є віндикаційний позов (див. пункти 52-53).
58.        Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки він в даному випадку мав звернутися до суду у іншій спосіб для захисту свого порушеного права.
59.        Визначення правильності обраного способу захисту є передує вирішенню спору по суті позовних вимог.
60.        Апеляційний суд на вказане не звернув уваги та дійшов помилкового висновку, змінивши правильне по суті рішення суду першої інстанції.
61.        Враховуючи характер спірних правовідносин та висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, наведена в касаційній скарзі практика Верховного Суду (див. пункт 15) не свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог, як просить позивач в касаційній скарзі.
X. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
62.        Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено без додержання норм матеріального права.
63.        Вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог                        статей 263-265 ЦПК забезпечив повний та всебічний розгляд справи, дійшовши обґрунтованого висновку про відмову в позові.
64.        Відповідно до статті 413 ЦПК суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
65.        За результатами розгляду касаційної скарги Верховний Суд скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю і залишає в силі рішення суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції скасував судове рішення, яке відповідає закону.
XІ. Щодо поданих клопотань
66.        Щодо клопотання представника відповідачки про розгляд справи 
у судовому засіданні за участю сторін, викладеного у письмових запереченнях, Верховний Суд зазначає наступне.
67.        Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
68.        Абзац другий частини першої цієї статті визначає, що в разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
69.        Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішує Верховний Суд з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
70.        У цій справі колегією суддів не встановлено необхідності у заслуховуванні пояснень учасників справи, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін необхідно відмовити.
71.        З урахуванням висновків за результатами розгляду касаційної скарги підстави для закриття касаційного провадження відсутні. Тому в задоволенні клопотання представника відповідачки належить відмовити
Із цих підстав,
керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 415, 416, 419 ЦПК, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1.           У задоволенні клопотань  ОСОБА_1 , поданих авокатом Барбулом Олегом Олеговичем, про розгляд справи Верховним Судом у судовому засіданні за участю сторін та закриття касаційного провадження відмовити.
2.           Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» задовольнити частково.
3.           Постанову Одеського апеляційного суду від 09 травня 2024 року скасувати, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси 
від 13 липня 2021 року залишити в силі.
4.           З моменту ухвалення постанови судом касаційної інстанції постанова Одеського апеляційного суду від 09 травня 2024 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:	В. І. Крат Д. А. Гудима І. О. Дундар Є. В. Краснощоков П. І. Пархоменко