П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 серпня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/7076/25	

 	Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.                            Дата і місце ухвалення: 10.07.2025р., м. Миколаїв                                                                                                    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання дій протиправними та стягнення надмірно сплаченого штрафу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо направлення на примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 13.09.2024р. серії АА №00022619, складеної відносно ОСОБА_1 , як відповідальної особи вантажоперевізника ФГ «ЕДЕМ», про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП;
- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 надміру сплачений ним штраф у сумі 8500 грн. на виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, від 13.09.2024р. серії АА №00022619.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України – у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 10.07.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при постановленні спірної ухвали суд першої інстанції необґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження кілька вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, що не допускається в силу положень ч.5 ст.172 КАС України. Апелянт стверджує, що постанова Державної служби України з безпеки на транспорті від 13.09.2024р. серії АА №00022619 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП не є предметом спору у даній справі. Позивач оскаржив дії відповідача щодо направлення вказаної постанови на примусове виконання до органу ДВС без попереднього вручення її ОСОБА_1 , наслідком чого у позивача виник обов`язок щодо сплати штрафу в подвійному розмірі. При цьому, сама по собі вимога про  визнання неправомірним направлення постанови від 13.09.2024р. серії АА №00022619 на примусове виконання не є ефективним способом захисту прав позивача та не призведе до їх поновлення, оскільки штраф в подвійному розмірі з нього вже стягнуто органом ДВС. Таким чином, вимога щодо стягнення з Державної служби з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 надміру сплаченого ним штраф у сумі 8500 грн. є похідною, розгляд якої не виключається в адміністративному судочинстві.
Також, апелянт посилається на те, що суд взагалі не мав правових підстав для застосування ч.5 ст.172 КАС України, оскільки ним не заявлено вимог, які підлягають розгляду судами за правилами визначення виключної підсудності. 
За твердженнями апелянта, суд першої інстанції з формальних підстав повернув позовну заяву ОСОБА_1 , тим самим обмежив його право на доступ до правосуддя. 
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.2 ст.312 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів. 
Згідно ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою. 
Частиною 5 статті 21 КАС України передбачено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. (ч.6 ст.21 КАС України).
Відповідно до ч.1, ч.4, ч.5 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.
Похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (п.23 ч.1 ст.4 КАС України).
Таким чином, правила об`єднання позовних вимог дозволяють вирішення у межах однієї справи позовних вимог одного й того самого позивача щодо рішень, дій чи бездіяльності одного й того самого суб`єкта владних повноважень чи різних суб`єктів владних повноважень, що виникли з одних і тих же підстав, за одних і тих же обставин, а також вимог, задоволення яких є безпосередньою підставою для задоволення інших вимог.
Пов`язаність вимог вказує на те, що вони зумовлені одними й тими же відносинами та/або спрямовані до одного відповідача. 
Похідна вимога є умовною, і її задоволення залежить від того, чи буде задоволена основна вимога. 
Згідно п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо направлення на примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2024р. серії АА №00022619, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення в вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Позивач зазначав, що Державною службою України з безпеки на транспорті не вручено йому у встановленому порядку зазначеної постанови, що потягло за собою неможливість своєчасної сплати штрафу для запобігання його примусового стягнення в подвійному розмірі. Наслідком неправомірних дій відповідача стала сплата позивачем штрафу в сумі 17000 грн. та понесення ним додаткових витрат у вигляді сплати виконавчого збору та мінімальних витрат виконавчого провадження. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 заявив вимогу про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь надміру сплаченого на виконання постанови від 13.09.2024р. серії АА №00022619 по справі про адміністративне правопорушення штрафу у сумі 8500 грн. 
Повертаючи ухвалою від 10.07.2025р. позовну заяву ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог. Суд зазначив, що предметом спору у частині вимог щодо стягнення з відповідача надміру сплаченого позивачем штрафу у сумі 8500 грн. на виконання постанови від 13.09.2024р. серії АА №00022619 є захист майнових прав, що свідчить про існування правовідносини між позивачем та відповідачем в рамках цивільного процесу. Позовні вимоги в зазначеній частині підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами ЦПК України, що виключає можливість вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Сторонами у справі не заперечується, що вимога ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Державної служби України з безпеки на транспорті щодо направлення на примусове виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2024р. серії АА №00022619 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
При цьому, як слідує зі змісту позовної заяви, даний позов спрямований на захист порушеного права ОСОБА_1 щодо сплати штрафу, накладеного на нього постановою по справі про адміністративне правопорушення від 13.09.2024р. серії АА №00022619, в добровільному порядку. Наслідком протиправних, за твердженням позивача, дій Державної служби України з безпеки на транспорті щодо направлення вказаної постанови на примусове виконання до органу ДВС без вручення її позивачу та, відповідно, надання йому можливості сплатити штраф добровільно, стало вчинення ним дій щодо сплати штрафу в подвійному розмірі.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь надміру сплаченого штрафу у сумі 8500 грн. на виконання постанови від 13.09.2024р. серії АА №00022619 є похідною від вимоги про визнання протиправними дій відповідача. Вирішення похідної вимоги залежить від основної вимоги, враховуючи, що задоволення основної вимоги позову не призведене до ефективного відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах, оскільки штраф в подвійному розмірі з нього вже стягнуто органом ДВС.
А відтак, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 правил об`єднання позовних вимог та про необхідність повернення позовної заяви на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, є таким, що ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, що у відповідності до п.4 ч.1 ст.317 КАС України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.  
Згідно вимог ст.320 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та, на підставі ч.2 ст.328 КАС України, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

                                                            Повний текст судового рішення виготовлений 26 серпня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                          І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                      А.І. Бітов

                                                                                                                    О.В. Лук`янчук