ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 року                                                                                                           м. Київ                                                                                   
справа № 686/20198/22                                                                                       провадження № 51-565км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати                                 Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,                                                прокурора                                                   ОСОБА_5 ,                                           захисника                                                   ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09 вересня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022243000001834, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,   ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця  м. Рівного та жителя АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області вироком від 09 вересня 2024 року визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років із конфіскацією майна, крім житла.
Також суд вирішив питання щодо початку строку відбування покарання; зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання; застави; процесуальних витрат; речових доказів; оптичного диска та арешту майна.
Згідно з вироком суду  ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.
Так, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, порушуючи вимоги статей 2, 7, 12, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», переслідуючи корисливий мотив, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання з метою збуту психотропних речовин, у серпні 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, під час листування з невстановленою особою за допомогою мобільного додатка « T elegram » замовив особливо небезпечну психотропну речовину - PVP в особливо великих розмірах, попередньо узгодивши місце її розташування, час та спосіб отримання замовлення.
11 серпня 2022 року приблизно о 16:20 ОСОБА_7 , будучи обізнаним про місцеперебування відправлення, отримав у поштоматі № 5624 ТОВ « Нова Пошта », розташованому біля магазину « АТБ-маркет » на вул. Пілотській, 10-А в м. Хмельницькому , посилку зі вмістом кристалічної речовини білого кольору, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - PVP масою 47,3774 г, що є особливо великим розміром. 
Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав і зберігав цю речовину при собі з 16:20 до 19:22 цього ж дня з метою незаконного збуту шляхом фасування до поліетиленових прозорих зип-пакетів та надалі фіксуванням за допомогою його мобільних телефонів марок «iPhone» і «Samsung» місцерозташування вказаних речовин, зберіганням відповідних фотознімків з відзначенням точного місця розташування «закладки» із координатами на карті, для пересилання згодом не встановленим у ході досудового розслідування особам, щоб потім отримати за це гроші.
11 серпня 2022 року в період з 19:22 до 19:57 під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_7 поблизу магазину « АТБ-маркет », розташованого на вул. Пілотській 10-А в м. Хмельницькому , працівники поліції виявили й вилучили вищевказану особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - PVP в особливо великих розмірах, масою 47,3774 г.
Хмельницький апеляційний суд ухвалою від 16 січня 2025 року вирок стосовно ОСОБА_7 залишив без змін. 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Захисник ОСОБА_6 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить змінити постановлені щодо підзахисного судові рішення, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 307 КК на ч. 3 ст. 309 КК,  призначити за цією нормою закону покарання у виді позбавлення волі на строк      5 років і звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк 3 роки.
Суть доводів захисника зводиться до твердження про неправильну кваліфікацію судами діяння ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК, а також про те, що висновки судів стосовно доведеності винуватості підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ґрунтуються на недопустимих доказах.
Захисник наполягає, що у ОСОБА_7 не було умислу на збут психотропних речовин, а надані органом досудового розслідування докази, не підтверджують наявності в підзахисного ні умислу, ні корисливого мотиву та мети. Звертає увагу на те, що суди залишили поза увагою факт вживання засудженим наркотичних і психотропних речовин. Крім того, у справі не було проведено оперативних закупок, не задокументовано жодних домовленостей про збут психотропних речовин іншим особам, а також не вилучено речовин, розфасованих у спосіб, необхідний для їх реалізації.
Наголошує на недоведеності версії обвинувачення про вчинення ОСОБА_7 злочину з метою отримання грошового прибутку, оскільки в матеріалах справи відсутні докази одержання засудженим грошей (відсутні матеріали негласних слідчо-розшукових дій (далі - НСРД), банківські документи, відомості про стан рахунків, не зафіксовано фактів отримання ним грошей).
Крім того, зазначає, що суди не з`ясували джерела походження вилучених у ОСОБА_7 психотропних речовин, а також їх відправника та володільця, матеріали щодо якого, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), мали бути виділені й розслідувані в межах окремого кримінального провадження.
Стверджує, що суди попередніх інстанцій залишили поза увагою дослідницьку частину висновку судово-психіатричного експерта від 22 вересня 2022 року № 374, у якій зазначено про періодичне вживання ОСОБА_7 наркотичних засобів, орган досудового розслідування не ставив перед експертами питання про вживання підзахисним наркотичних засобів чи психотропних речовин, під час затримання засудженого не було проведено його огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Також указує, що жоден свідок не надав показань, які би свідчили про факт збуту психотропних речовин ОСОБА_7 або підтверджували його умисел на їх збут.
Крім того, захисник зазначає про порушення судом вимог ч. 1 ст. 350 КПК, оскільки суд, розглянувши клопотання захисника про недопустимість доказу, всупереч вимогам цієї норми не постановив ухвали.
На переконання ОСОБА_6 , фактичні дані протоколу огляду від 22 серпня 2022 року є недопустимими, оскільки отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, а також без дотримання встановленого КПК порядку, висновки судів попередніх інстанцій про допустимість цього протоколу як доказу - хибними. Заявляє, що твердження суду про те, що сторона захисту не висловлювала жодних заперечень щодо дослідження речових доказів, не відповідає дійсності.
Як зазначає захисник, висновок суду про те, що ОСОБА_7 надав слідчому коди доступу та паролі до телефону, не відповідає дійсності. Додатковим аргументом на підтвердження відсутності добровільної згоди ОСОБА_7 уважає факт відсутності засудженого під час слідчої дії. Наголошує на наявності в телефоні паролю, який було виявлено під час дослідження речового доказу.
Звертає увагу на відсутність в рішенні суду показань спеціаліста ОСОБА_8 , а також на те, що спеціалісти, яких допитував суд, не надали документів на підтвердження наявності в них спеціальних знань.
Указує про врахування місцевим судом нерелевантної практики Верховного Суду до цієї конкретної справи, а саме постанови від 09 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17.
Захисник вважає, що в цій справі йдеться про недопустимість протоколу огляду від 22 серпня 2022 року не через незаконне проведення негласної слідчо-розшукової дії - доступу до зняття інформації з електронних інформаційних систем, а у   зв`язку з ненаданням дозволу на тимчасовий доступ до телефону, який був захищений паролем і містив інформацію, що становить охоронювану законом таємницю.
Як зазначає захисник, наявне в мобільному телефоні «Samsung Galaxy A30» листування є неналежним доказом та не підтверджує здійснення ОСОБА_7 протиправної діяльності на території м. Хмельницького.
На переконання ОСОБА_6 , суд, викладаючи показання ОСОБА_7 , допустився суперечностей у частині визнання ним кількості психотропної речовини, яка йому інкримінується. Водночас у рішенні відсутні його показання про те, що він періодично вживає наркотичні засоби разом із друзями.
Стверджує про порушення вимог ст. 214 КПК, оскільки слідчі дії стосовно ОСОБА_7 проводила неуповноважена особа до внесення відомостей до ЄРДР і за відсутності захисника. У протоколі не зазначено інших осіб присутніх під час слідчої дії. Також вважає вказану в ньому інформацію недостовірною, адже незрозуміло, на підставі якого документа було встановлено особу ОСОБА_7 .
На переконання захисника, протокол огляду предмета від 17 серпня 2022 року є недопустимим доказом через недостовірність зазначеного в ньому часу проведення слідчої дії.
Також вважає недопустимим висновок експерта від 12 серпня 2022 року № СЕ-19/123-22/7213-НЗПРАП через порушення строків її проведення, порядку надсилання матеріалів для проведення згаданої експертизи та порядку їх отримання. Зокрема зазначає про відсутність в матеріалах справи супровідного листа від 12 серпня 2022 року № 10978\121\119\02, з яким надійшла постанова від 11 серпня 2022 року, а постанова про призначення експертизи від 11 серпня      2022 року, всупереч вимогам ч. 5 ст. 110 КПК, не містить даних про час її прийняття, строки виконання, виконавця, порядок оскарження, а також не визначено експертної установи, яка мала проводити експертизу. Указує про відсутність на супровідному листі відмітки Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про отримання висновку.
За його твердженням, апеляційний розгляд здійснено формально й суд апеляційної інстанції, відхиляючи подану захисником апеляційну скаргу, не надав усіх відповідей на доводи, викладені у скарзі, внаслідок чого його рішення не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК. Також указує про безпідставне відхилення клопотання, поданого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК. 
Захисник стверджує, що апеляційний суд не навів підстав, з яких не прийняв наданих стороною захисту документів щодо проходження ОСОБА_7 курсу психосоціальної реабілітації від хімічної залежності в реабілітаційному центрі Одеської філії Громадської спілки « Міжнародна антинаркотична асоціація ».
Наголошує на порушенні апеляційним судом презумпції невинуватості.
Указує, що ОСОБА_7 щиро розкаявся та висловлював жаль стосовно вчиненого, раніше не судимий, має позитивні характеристики з місця навчання і роботи. Крім того, він утримує матір, для якої є єдиною опорою. З моменту скоєння кримінального правопорушення не вчиняв жодних протиправних дій, не створював проблемних ситуацій, що свідчить про усвідомлення ним серйозності ситуації, в якій він опинився.
Позиції учасників судового провадження 

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , навівши відповідні пояснення, підтримав касаційну скаргу в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_5 заперечила щодо задоволення касаційної скарги захисника й висловила міркування про безпідставність цієї скарги. 
Мотиви Суду 

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення з огляду на таке.
За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Отже, виходячи з наведених положень процесуального закону суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень у касаційному порядку. 
Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.
Водночас касаційний суд наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу (ч. 1 ст. 433 КПК).
За змістом ст. 94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
З огляду на викладене Суд відхиляє доводи касаційної скарги, у яких захисник оспорює встановлені за результатами судового розгляду обставини, оскільки вони стосуються по суті невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції. 
Щодо висновків судів попередніх інстанцій про винуватість засудженого у вчиненні інкримінованого йому діяння

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 указує на неправильність висновків судів попередніх інстанцій щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, оскільки сторона обвинувачення не довела його винуватості достовірними, достатніми та допустимими доказами.
Верховний Суд відхиляє ці твердження захисту, зважаючи на таке. 
З матеріалів справи вбачається, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК, ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджено доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду й оціненими судом згідно зі ст. 94 КПК. 
Зокрема, постановляючи вирок, місцевий суд урахував факт часткового визнання засудженим своєї винуватості. ОСОБА_7 розповів, що разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_9 приїхав до м. Хмельницького з м. Одеси з метою проходження виробничої практики. Саме на прохання ОСОБА_9 та для передачі йому посилки він отримав її з поштомата. Які саме заборонені речовини в ній були, не знав, однак припускав, що це могли бути наркотичні або психотропні речовини, оскільки під час спільного проживання із цим другом той пригощав його речовинами невідомого походження. Також зазначив, що коли його зупинили працівники поліції, то в їхній присутності ОСОБА_9 , який перебував неподалік, підійшов до нього, і повернув мобільний телефон «Samsung Galaxy A30», який кілька місяців тому він надав ОСОБА_9 для користування.
Також суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується сукупністю досліджених доказів, серед яких, показання свідків: оперуповноваженого ОСОБА_11 , який під час несення служби біля магазину « АТБ-маркет » звернув увагу на ОСОБА_7 , котрий підозріло поводився біля поштомата. Пояснив, що, після того, як ОСОБА_7 отримав посилку, він звернувся до нього, пред`явив службове посвідчення та поцікавився, чи має той при собі заборонені речовини, на що ОСОБА_7 відповів ствердно. Далі він зателефонував на лінію « 102 » і викликав слідчо-оперативну групу. Також зауважив, що ОСОБА_7 сам повідомив йому свої анкетні дані;
понятого ОСОБА_12 , який брав участь під час затримання ОСОБА_7 та зазначив, що в ході огляду посилки був виявлений пакет із якоюсь речовиною.
Зміст показань засудженого і свідків детально відображений у вироку, суд визнав їх такими, що узгоджуються з дослідженими письмовими доказами, зокрема: 
відомостями, які відображені в протоколі затримання особи від 11 серпня 2022 року з відеозаписом до нього, відповідно до якого працівники поліції затримали ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК. Ця слідча дія проведена, в тому числі за участю захисника ОСОБА_13 та понятих. У ході обшуку ОСОБА_7 було виявлено й вилучено прозорий зип-лок пакет із кристалічною речовиною білого кольору, паперову коробку, на якій наявна експрес-накладна № 59000850206765, мобільний телефон «iPhone 8 Plus» із sim-карткою « Lifecell » НОМЕР_3 та мобільний телефон «Samsung Galaxy A30» із sim-карткою « Київстар » НОМЕР_4 , прозорі зип-лок пакети, банківську картку, дві sim-картки, тримач sim-картки та sim-картку « Vodafon »;
протоколом огляду предмета від 17 серпня 2022 року, згідно з яким слідчий оглянув і зафіксував ідентифікаційні ознаки вилучених у ОСОБА_7 під час затримання речей, а саме: тримача sim-картки «Lifecell» та LTE-картки; двох карток nano-sim оператора мобільного зв`язку « Київстар » та однієї картки nano-sim оператора мобільного зв`язку « Vodafone »; платіжної картки « ПриватБанк »; паперової коробки « Нова пошта », на зовнішній частині якої виявлено експрес-накладну з номером 59000850206765, яка направлена 10 серпня 2022 року о 14:43 від приватної особи ОСОБА_14 з м. Вінниці, відділення №  5747 , мобільний номер телефону НОМЕР_3 , для приватної особи ОСОБА_14 в м. Хмельницький, поштомат « Нова Пошта » № 55642 на вул. Пілотській, 10-А , мобільний номер телефону НОМЕР_3 ; 
повідомленням ТОВ « Нова Пошта » від 26 серпня 2022 року № 1523-22к, відповідно до якого ТОВ « Нова Пошта » надало слідчому відповідь про те, що згідно з даними  експрес-накладної № 59000850206765 відправником та отримувачем вантажу значиться ОСОБА_14 і вона оформлена 10 серпня 2022 року о 14:43, а вантаж було отримано 11 серпня 2022 року о 16:54;
протоколом огляду від 22 серпня 2022 року, згідно з яким слідчий оглянув вилучені в ОСОБА_7 під час затримання 11 серпня 2022 року мобільні телефони. Так, у мобільному телефоні «iPhone 8+», ІМЕІ: НОМЕР_7 , із сім-карткою « Lifecell » НОМЕР_3 слідчий виявив у мобільному додатку « Нова Пошта » особистий кабінет під назвою « ОСОБА_14 Відсутнє » та номер мобільного телефону « НОМЕР_3 ». Під час відкриття розділу «Мої посилки Забрати: 1» на екрані з`являється зображення з інформацією про отримане ОСОБА_7 11 серпня 2022 року поштове відправлення, а саме, номер переадресування, дати й назви пунктів відправлення та отримання (відповідно 10 і 11 серпня 2022 року з м. Вінниці до м. Хмельницького), номер транспортноїнакладної, відмітка про прибуття до поштомата. Тоді як у мобільному телефоні «Samsung Galaxy A30», номер телефону НОМЕР_4 , IMEI 1: НОМЕР_8 , IMEI 2: НОМЕР_9 , слідчий виявив інформацію в мобільному додатку «ФОТО», розташованому на робочому столі, фотозображення переадресування вказаної вище посилки, а саме до поштомата « Нова Пошта » №  5624 , вул. Пілотська, 10-А (магазин « АТБ »), одержувач - ОСОБА_14 , НОМЕР_10 . Крім того, у мобільному додатку «Телеграм», розташованому на робочому столі цього мобільного телефону, у чаті « ІНФОРМАЦІЯ_12 » міститься листування та фотозображення з gps- координатами. Зі змісту листування, яке відбулося в період з 24 липня до 11 серпня, слідчий установив, що абоненти обговорюють між собою обставини збуту ОСОБА_7 на замовлення та за оплату наркотичних і психотропних речовин шляхом їх фасування та здійснення закладок на місцевості в різних містах України, у тому числі мету прибуття ОСОБА_7 у м. Хмельницький наприкінці липня 2022 року збут психотропних речовин, обставини отримання ним поштового відправлення з психотропною речовиною в м. Хмельницькому в серпні, зокрема необхідність створення для цього, з метою конспірації, додаткового акаунту на жіноче прізвище, переадресації такого поштового відправлення з м. Вінниці в м. Хмельницький. Зазначено номер банківської картки, на яку ОСОБА_7 просив перерахувати йому гроші за проїзд та винайм житла в м. Хмельницькому, а також суми за вже здійснені ним закладки наркотичних засобів та психотропних речовин, та вилучену у нього під час його затримання. Фотозображення місцевості з координатами та кольоровими відмітками де саме розміщено «закладку», з якою речовиною і вагою. Також слідчий установив, що листування з абонентом « ОСОБА_16 » вів саме ОСОБА_7 , оскільки під час спілкування безпосередньо згадувалося його прізвище;
протоколом огляду від 06 вересня 2022 року з ілюстраціями й оптичним диском до нього, відповідно до якого на відеозаписі з камери зовнішнього спостереження, розташованої на вході до приміщення ТОВ « АТБ-Маркет » ( вул. Пілотська, 10-А у м. Хмельницькому ), зафіксовано обставини отримання 11 серпня 2022 року о 16:20 ОСОБА_7 посилки в поштоматі № 5624 ТОВ « Нова пошта », розташованому біля входу до приміщення цього магазину;
висновком експерта від 12 серпня 2022 року № СЕ-19/123-22/7213-НЗПРАП, згідно з яким вилучена в ОСОБА_7 речовина містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - РVPмасою 47,3774 г.
Отже, з урахуванням наведених вище доказів суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини  у особливо великих розмірах.
Водночас суд визнав неправдивими й такими, що спростовуються наведеними вище доказами показання ОСОБА_7 щодо відсутності в нього умислу на збут психотропної речовини, а також його твердження про те, що прибув до м. Хмельницького нібито з метою проходження практики, поштове відправлення з психотропною речовиною отримав на прохання знайомого на ім`я ОСОБА_9 , якому мав його потім передати і який після його затримання працівниками поліції, передав йому мобільний телефон «Samsung Galaxy A30».
Крім того, захисник указує, що суд безпідставно зазначив у вироку про те, що ОСОБА_7 у своїх показаннях визнав кількість (розмір) вилученої в нього, за версією обвинувачення, психотропної речовини, а також не відобразив пояснень підзахисного про те, що він періодично вживав наркотичні засоби разом із друзями. 
Колегія суддів відхиляє ці твердження захисника. 
Насамперед колегія суддів повторює, що під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд керується фактичними обставинами, установленими місцевим та апеляційним судами.
З матеріалів справи вбачається, що під час судового розгляду засуджений не заперечував, що в посилці, яку отримав із поштомата, містилася психотропна речовина і ця речовина була вилучена в нього працівниками поліції в ході обшуку. Крім того, у процесі судового розгляду сторона захисту, зокрема засуджений у своїх показаннях, не ставила під сумнів кількість вилученої в нього речовини. Таким чином, вказівка місцевого суду про визнання ОСОБА_7 інкримінованої кількості психотропної речовини, виявленої в посилці, яку він незаконно придбав і зберігав, не суперечить фактичним обставинам справи та не свідчить про істотне порушення вимог КПК.
Невідображення у вироку показань засудженого про те, що він періодично вживав наркотичні засоби разом із друзями, не спростовує висновків суду про незаконне придбання і зберігання ОСОБА_7 психотропної речовини з метою збуту, а отже, ці показання не мають значення для правової кваліфікації його діяння та, відповідно, не підлягають обов`язковому відображенню у вироку.
У свою чергу, у поданій апеляційній скарзі та доповненні до неї сторона захисту заперечувала правильність висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого                  ч. 3 ст. 307 КК, вважала, що вирок ґрунтується, зокрема, на недопустимих, неналежних та недостовірних доказах. Водночас захисник обґрунтовував свою позицію доводами, подібними за змістом як і в касаційній скарзі. 
Апеляційний суд перевірив ці висновки місцевого суду визнав їх правильними й належним чином умотивованими.
Крім того, з рішення апеляційного суду випливає, що цей суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги з доповненням захисника, навів ґрунтовні мотиви їх відхилення.
Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх правильними, а доводи захисника непереконливими, такими, що спростовуються наведеними вище й дослідженими судом доказами, які є логічними, послідовними й узгоджуються між собою.
Щодо доводів про недопустимість протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11 серпня 2022 року

У касаційній скарзі захисник стверджує про порушення вимог ст. 214 КПК, оскільки слідчі дії в цій справі розпочав проводити оперуповноважений ОСОБА_11 до внесення відомостей до ЄРДР. Зокрема, він здійснив обшук ОСОБА_7 без участі захисника, під час якого вилучив речі, зазначені в протоколі затримання, провів звірку чека посилки, вилученої в засудженого, з наявним у нього чеком, вилучив мобільні телефони, а також надав вказівку засудженому не залишати місце події та чекати приїзду працівників поліції і слідчого.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вважає, що ці доводи захисника не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
За приписами ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.
З рапорту оперуповноваженого ЗС ВКП ХРУП ГУНП ОСОБА_11 (т. 2, а. п. 35), наявного в матеріалах справи, вбачається, що під час несення служби на території обслуговування Хмельницького РУП, приблизно о 16:20 на вул. Пілотській, 10-А в м. Хмельницькому , він зупинив громадянина ОСОБА_7 . У межах повноважень, передбачених ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», провів перевірку його документів. Під час спілкування ОСОБА_7 сказав, що має при собі посилку з ТОВ « Нова Пошта », усередині якої наявна речовина наркотичного походження, у зв`язку з чим він повідомив про це на лінію « 102 ».
Водночас, як указано в рапорті оперативного чергового по Хмельницькому РУП від 11 серпня 2022 року № 15277 (т. 2, а. п. 14), 11 серпня 2022 року о 16:31 надійшло повідомлення зі служби « 102 » про те, що того ж дня о 16:30 за адресою: вул. Пілотська, 10-А, м. Хмельницький , працівник поліції повідомив про виявлення особи, яка зізналася, що має при собі наркотичну речовину невідомого походження. Просив направити СОГ. Заявник - Бартвіцький.
Після прибуття слідчо-оперативної групи, старший слідчий ВРЗЗС СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_17 за участю ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 з центру безоплатної допомоги, спеціаліста та понятих у період з 19:33 до 19:57 провів слідчі дії, а саме затримав ОСОБА_7 і в ході обшуку виявив та вилучив у нього прозорий поліетиленовий зип-лок пакет із кристалічною речовиною білого кольору, паперову коробку з кофтою та рубашкою, на коробці наявна експрес-накладна 59000850206765, мобільні телефони «iPhone 8+», ІМЕІ: НОМЕР_7 , із сім-карткою « Lifecell » НОМЕР_3 та мобільний телефон «Samsung Galaxy A30» із sim-карткою « Київстар » НОМЕР_4 , прозорі зип-лок пакети, банківську картку, дві sim-картки, тримач sim-картки та sim-картку «Vodafon».
З наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР вбачається, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК, було внесено 11 серпня 2022 року о 17:33 (т. 2, а. п. 1), тобто не пізніше 24 годин після повідомлення про вчинення відповідного правопорушення, як того вимагає ст. 214 КПК.
З огляду на викладене оперуповноважений ОСОБА_11 не здійснював жодних слідчих дій, тоді як затримання, обшук та вилучення речей, на які посилається захисник, були проведені слідчим ОСОБА_17 після внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Затримання ОСОБА_7 здійснювалося за участю захисника, що підтверджується протоколом затримання і відеозаписом до нього.
Під час складання цього протоколу слідчим були дотримані вимоги ст. 104 КПК, у ньому зазначено осіб, які брали безпосередню участь у проведенні слідчої дії, а саме: ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13 , спеціаліста ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , а також понятих ОСОБА_12 та ОСОБА_19 .
Також ОСОБА_6 зазначає про наявність у протоколі затримання недостовірної інформації, оскільки в ОСОБА_7 при собі не було паспорта, а в п. 11 цього  протоколу слідчий указав, що особу затриманого встановлено.
Верховний Суд звертає увагу на те, що в п. 11 протоколу затримання не зазначено, що особу ОСОБА_7 встановлено саме на підставі паспорта. Водночас відсутність документа, що посвідчує особу, не виключає можливості встановлення інформації про особу, зокрема за допомогою відомостей, наданих самим затриманим.
З відеозапису слідчої дії вбачається, що на запитання слідчого ОСОБА_7 назвав своє прізвище, ім`я та по батькові.
Крім того, захисник не обґрунтував, яке процесуальне значення має ця обставина з урахуванням того, що в ході судових розглядів сторона захисту не заперечувала, що саме ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції. 
На цих підставах Суд відхиляє наведені доводи захисту. 
Стосовно доводів про недопустимість протоколу огляду предмета від 17 серпня 2022 року

У касаційній скарзі захисник посилається на недопустимість цього протоколу через недостовірність зазначеного в ньому часу проведення слідчої дії, оскільки вказано, що вона розпочалася 17 серпня 2022 року о 17:00, а була завершена - 17 серпня 2022 року о 16:54.
Колегія суддів підкреслює, що аналогічні твердження ОСОБА_6 були предметом перевірки судів попередніх інстанцій, які оцінили цей протокол відповідно до ст. 94 КПК та дійшли висновку, що зазначення у протоколі часу завершення слідчої дії, який передує її початку, є очевидною технічною помилкою.
Верховний Суд цілком поділяє такі висновки судів попередніх інстанцій і не знаходить підстав ставити їх під сумнів, а тому, вважає що допущена технічна помилка (описка) не вплинула на допустимість доказів. Доводів на обґрунтування протилежного захисник у касаційній скарзі не навів.
На цих підставах Верховний Суд відхиляє ці доводи захисту. 
Щодо доводів про недопустимість протоколу огляду від 22 серпня 2022 року 

У касаційній скарзі захисник зазначає, що в результаті огляду мобільного телефону «Samsung Galaxy A30» дані здобуто внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки їх отримано без згоди ОСОБА_7 та без ухвали слідчого судді.
Верховний Суд відхиляє ці твердження захисту. 
Як зазначено вище, у ході особистого обшуку ОСОБА_7 , проведеного після його затримання, у нього було вилучено, зокрема, мобільний телефон «Samsung Galaxy A30». 
Надалі за постановою від 11 серпня 2022 року цей телефон був визнаний речовим доказом та згідно з ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 серпня 2022 року на нього був накладений арешт.
Після цього слідчий звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням про надання дозволу на тимчасовий доступ, зокрема до зазначеного вище мобільного телефону, з метою огляду пристрою і можливістю копіювання інформації з особистого листування та інших записів особистого характеру, наявних у чатах месенджерів, sim-повідомлень, списку вхідних та вихідних дзвінків, списку вихідних і вхідних викликів, аудіо-, фото- та відеофайлів, які можуть бути використані як докази. 
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ухвалою від 17 серпня 2022 року відмовив у задоволенні клопотання слідчого про надання тимчасового доступу до документів, оскільки слідчий, усупереч вимогам ч. 2 ст. 160 КПК, не зазначив у клопотанні, яким саме особам належать речі й документи, доступ до яких він просить надати, чи на чиєму балансі вони перебувають.
Водночас 22 серпня 2022 року в період з 10:20 до 15:40 слідчий за відсутності ОСОБА_7 здійснив огляд, зокрема, мобільного телефону «Samsung Galaxy A30», про що склав протокол.
Таким чином, питання полягає в тому, чи вправі був слідчий проводити огляд інформації, яка містилася в телефоні, без попереднього дозволу слідчого судді.
Суд звертає увагу захисника на те, що огляд цієї інформації очевидно не становить негласного втручання у приватне спілкування, передбачене § 2 гл. 21 КПК. 
Водночас колегія суддів зазначає, що дозвіл слідчого судді на тимчасовий доступ до речей і документів, що регулюється гл. 15 КПК, також не був необхідним у ситуації, яку оспорює сторона захисту.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 159 КПК тимчасовий доступ до речей і документів в контексті доступу до інформації, що міститься на мобільних терміналах систем зв`язку, полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходиться інформація, можливості отримати її копію. Іншими словами, дозвіл на тимчасовий доступ становить собою наказ суду, адресований особі, у володінні якої знаходиться мобільний термінал, надати стороні кримінального провадження, доступ до такої інформації для зняття її копії.
Однак у цьому випадку телефон після його вилучення вже перебував у володінні сторони обвинувачення, тому нелогічним є твердження про необхідність надання такого тимчасового доступу до нього.
Сторона обвинувачення отримала телефон у своє володіння в результаті законно проведеного обшуку, обставини якого не дають підстав для визнання даних з цього телефону недопустимим доказом, тому Суд не вважає, що вимагався окремий дозвіл на доступ до інформації, яка містилася в ньому.
Водночас, посилаючись на необхідність отримання судового дозволу на огляд мобільного телефону, захисник наголошує, що доступ до телефону був обмежений логічним захистом (паролем), установленим його власником - ОСОБА_7 . Це, на думку сторони захисту, свідчить про відсутність добровільної згоди останнього на надання доступу стороннім особам.
Суд відхиляє ці доводи захисника, оскільки під час судових засідань засуджений зазначив, що добровільно надав правоохоронним органам коди доступу до свого мобільного телефону, що, у свою чергу, свідчить про надання ним згоди на доступ до інформації, що містилася в його телефоні.
Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що у випадку коли власник (володілець) речей дає згоду на їх огляд, то немає необхідності додаткового звернення органу досудового розслідування за судовим дозволом на проведення таких дій (див. наприклад постанови Верховного Суду від 08 лютого 2023 року у справі № 740/3412/20, провадження № 51-2768км22 та від 13 листопада 2024 року у справі №202/2174/23, провадження № 51-2894км24).
З урахуванням наведеного вище Суд відхиляє доводи ОСОБА_6 про застосування місцевим судом до цієї справи нерелевантної практики, а саме посилання суду на постанову Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 727/6578/17.
Щодо доводів захисника про невідображення у вироку показань спеціаліста ОСОБА_8 та відсутність у спеціалістів документів, що підтверджують наявність у них спеціальних знань, колегія суддів зазначає таке.
Усупереч твердженням захисника, спеціалісти не надавали показань суду, а були залучені стороною обвинувачення під час судового розгляду для допомоги в дослідженні речового доказу - телефону «Samsung Galaxy A30», а саме відшукання листування, зміст якого був відображений у протоколі огляду від 22 серпня 2022 року, складеному під час досудового розслідування. Тому в суду не було необхідності викладати у вироку показання будь-кого із цих спеціалістів, оскільки вони таких суду не надавали. Деякі коментарі спеціалістів у ході надання консультації з технічних питань стосовно огляду мобільного телефону не є допитом у розумінні положень КПК. 
Під час залучення прокурором цих спеціалістів суд з`ясував їхні особи, зокрема місце роботи, освіту та профільну спеціалізацію. Сторона захисту під час судового розгляду не ставила під сумнів їх кваліфікацію, а підстав для сумнівів у суду та інших учасників провадження не було. Тому місцевий суд обґрунтовано допустив спеціалістів до участі в судовому розгляді для надання допомоги в дослідженні речового доказу - телефону «Samsung Galaxy A30». Верховний Суд не вбачає в цьому порушень вимог КПК. 
Більше того, сторона захисту не обґрунтувала, який вплив окреслені нею обставини мали на допустимість доказів, що були досліджені судом і покладені в основу обвинувального вироку. 
Неприйнятними є і доводи захисника стосовно того, що відображене у протоколі огляду від 22 серпня 2022 року листування є неналежним доказом, який не може бути використаний як доказ протиправної діяльності ОСОБА_7 , оскільки в колегії суддів немає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій, які для обґрунтування своїх рішень, серед інших доказів, посилалися на згаданий протокол. 
Також колегія суддів відхиляє аргументи ОСОБА_6 щодо порушення судом вимог ст. 350 КПК унаслідок того, що суд не постановив ухвали окремо за результатом розгляду клопотання сторони захисту про визнання протоколу огляду від 22 серпня 2022 року недопустимим доказом.
Верховний Суд погоджується з висновком місцевого суду, який, вислухавши думки учасників судового провадження стосовно цього клопотання, ухвалив розглянути його в нарадчій кімнаті під час постановлення вироку, що відповідає приписам       ч. 1 ст. 89 КПК, за якими питання про допустимість доказів суд вирішує під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
На цих підставах Суд відхиляє наведені доводи захисника. 
Щодо доводів про недопустимість висновку експерта від 12 серпня 2022 року (наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів)

У касаційній скарзі захисник зазначає про недопустимість наведеного вище висновку експерта на тій підставі, що постанова про її призначення не містить часу її прийняття, місця та строків виконання, не вказано особи, якій доручено її виконання, про можливість і порядок її оскарження, а також не визначено експертної установи, якій необхідно було б доручити проведення експертизи.
Водночас ОСОБА_6 скаржиться на недотримання строків проведення експертизи, порядку надсилання та отримання її матеріалів органом досудового розслідування.
Ці твердження захисника, на переконання Верховного Суду, є необґрунтованими.
Суд зазначає, що постанова слідчого про призначення експертизи відповідає вимогам КПК і містить усі обов`язкові дані, які б забезпечували її виконання в порядку належної правової процедури. 
Деякі неточності в її оформленні жодним чином не позначилися на допустимості відомостей, викладених у висновку експерта, який був складений за результатом виконання постанови. У свою чергу захист у касаційній скарзі не обґрунтував протилежного. 
Більше того, у супровідному листі, з яким було направлено матеріали про призначення експертизи на виконання, указано, що експертизу доручено Хмельницькому НДЕКЦ , тому слідчий визначив установу, якій доручено провести експертизу. Визначення конкретного експерта, який буде її виконувати, за обставин цієї справи, має організаційний, а не процесуальний порядок і перебуває в межах повноваження директора НДЕКЦ чи керівників структурних підрозділів цього центру, а не слідчого. 
Захист указує, що на супровідному, за яким було направлено матеріали про призначення експертизи, вказано вихідний номер № 10987/121/119/02 від              11 серпня 2022 року, тоді як, надсилаючи висновок експерта до слідчого органу, експертна установа зазначила, що направляє матеріали експертизи на виконання вихідного номера № 10978/121/119/02 від 12 серпня 2022 року, що, на думку захисту, ставить під сумнів надходження тієї психотропної речовини, експертизу якої було призначено.
Суд зазначає, що процесуальним приводом для проведення експертизи є постанова, а не супровідний лист. Крім того, як у вступній, так і в дослідницькій частинах висновку експерта міститься досить детальний опис упаковки та наданої на дослідження речовини. Цей опис повністю відповідає як способу і реквізитам упаковки речовини, вилученої в ОСОБА_7 та запакованої після її вилучення в ході його затримання, так і всім видовим ознакам самої речовини.
Також колегія суддів відмічає, що за відсутності інших ґрунтовних доводів, які б могли підтверджувати можливі маніпуляції правоохоронних органів із речовим доказом, сама собою розбіжність у вихідному номері й даті в супровідних листах не вказує на недопустимість доказів. 
Той факт, що експерт провів експертизу за один день, не впливає на достовірність і допустимість доказу. Інструкція з організації проведення та оформлення експертних проваджень у підрозділах Експертної служби Міністерства внутрішніх справ України , затверджена наказом МВС України від 17 липня 2017 року № 591, на яку посилається захисник, установлює орієнтовні строки проведення експертизи залежно від її складності, і в цій справі експерт дотримався передбачених строків. Ба більше, Суд зазначає, що навіть недотримання строків, визначених цією Інструкцією, не є достатньою підставою для визнання доказу недостовірним або недопустимим згідно з положеннями § 1 гл. 4 КПК, якими врегульовано відповідні правила.
Так само відсутність відмітки на супровідному листі Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області про отримання висновку експерта жодним чином не позначається на допустимості самого доказу, оскільки це питання стосується документообігу у відповідній установі, а не правил допустимості доказів. 
За таких обставин Верховний Суд відхиляє указані доводи захисту.
Щодо доводів про неправильну кваліфікацію діянь ОСОБА_7 . 

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 стверджує про недоведеність наявності в ОСОБА_7 умислу на збут психотропних речовин та корисливого мотиву.
Верховний Суд не може погодитися із цими твердженнями захисника.
Так, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. 91 КПК, мотив та мета вчинення кримінального правопорушення є однією з обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні шляхом збирання, перевірки та оцінки доказів. Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів можуть свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.
Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку має бути досліджено, за яких обставин особа придбала відповідний засіб чи речовину.
Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби цієї особи у вживанні зазначених речовин, то в такому разі може мати місце умисел на збут (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 203/337/19).
Під корисливим мотивом необхідно розуміти бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі №418/689/16-к).
У цій справі суд відповідно до ст. 94 КПК, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, навів конкретні та ґрунтовні мотиви визнання ним доказів такими, що підтверджують наявність у діянні ОСОБА_7 мети збуту та мотиву. 
Зокрема, на підставі досліджених доказів і встановлених фактичних обставин суд обґрунтовано врахував, що ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції біля поштомата з посилкою, у якій під час обшуку виявлено зип-лок пакет із психотропною речовиною - PVP масою 47,3774 г, що є великим розміром. Крім того, у нього були вилучені зип-лок пакети та мобільні телефони. Під час огляду телефонів було виявлено його листування з невстановленою особою, у ході якої вони обговорювали збут ОСОБА_7 наркотичних і психотропних речовин за оплату шляхом фасування та «закладок» у різних містах України. Водночас суд з`ясував, що прибуття ОСОБА_7 до м. Хмельницького було пов`язане саме з метою збуту. Водночас у листуванні містяться відомості про отримання ним поштового відправлення з психотропною речовиною, створення акаунту на жіноче прізвище у застосунку ТОВ « Нова Пошта » з метою конспірації, а також переадресація відправлення з м. Вінниці до м. Хмельницького. Крім того, вказано номер банківської картки, на яку засуджений просив перераховувати кошти за проїзд, оренду житла та вже здійснені закладки, і саме цю картку в нього було вилучено під час затримання. У листуванні містяться фотозображення місцевості з координатами місць «закладок», зазначенням типу речовини та її вага. До того ж відповідно до наявної в матеріалах справи довідки ОСОБА_7 не перебуває на обліку в лікаря-нарколога.
Суди попередніх інстанцій правильно оцінили наведені обставини та дійшли вмотивованого висновку про винуватість засудженого в незаконному придбанні й  зберіганні з метою особистого збагачення та збуту особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах.
Крім того, захисник, указуючи в касаційній скарзі на відсутність у ОСОБА_7 корисливого мотиву, зазначає, що матеріали справи не містять матеріалів НСРД, банківських документів, відомостей про стан рахунків, не зафіксовано фактів отримання ОСОБА_7 грошей.
Ці твердження захисника колегія суддів уважає безпідставними. 
Як зазначалося вище, у цій справі суд дослідив достатній обсяг належних і допустимих доказів, які в сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 придбавав і зберігав психотропну речовину в особливо великих розмірах з метою її подальшого збуту та збагачення.
Яскравим доказом цього є листування, виявлене на мобільному телефоні ОСОБА_7 , з невстановленою особою, у якому вони чітко обговорюють умови збуту, фасування, здійснення «закладок», а також отримання ОСОБА_7 грошей за виконання відповідних дій. Зокрема, обговорюється надсилання йому оплати на банківську картку, яку було вилучено в нього під час затримання.
Таким чином, відсутність у матеріалах справи банківських документів, відомостей про стан рахунків чи матеріалів НСРД не спростовує наведених доказів, які свідчать про умисел на збут і корисливий мотив у діянні засудженого.
Крім того, неспроможними є і доводи захисника стосовно того, що слідчий звертався з клопотанням про надання тимчасового доступу до банківського рахунку для з`ясування руху коштів, яке ухвалою суду від 15 вересня 2022 року було задоволено, однак, за твердженням ОСОБА_6 , не було реалізовано, що, на його переконання, додатково свідчить про неспроможність довести мету збуту.
Ці посилання захисника на нереалізацію ухвали суду про тимчасовий доступ до банківського рахунку не можуть бути підставою для визнання недоведеною мети збуту, особливо з урахуванням інших доказів, які в сукупності переконливо свідчать про наявність у засудженого корисливого мотиву.
Також Суд відхиляє твердження захисника щодо нез`ясування судами джерела походження вилучених у ОСОБА_7 психотропних речовин та особи їх відправника чи володільця, оскільки факт невстановлення зазначених обставин не спростовує висновків судів попередніх інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та не впливає на правильність кваліфікації його діянь.
Крім того, ОСОБА_6 стверджує, що суди не звернули уваги на обставини, які, на його думку, свідчать про вживання ОСОБА_7 наркотичних засобів та психотропних речовин, зокрема залишили поза увагою дослідницьку частину висновку судово-психіатричної експертизи від 22 вересня 2022 року № 374, у якій зазначено, що ОСОБА_7 періодично вживав наркотичні засоби. Захисник акцентує, що орган досудового розслідування взагалі не ставив перед експертами питання щодо факту вживання ОСОБА_7 наркотичних чи психотропних речовин, а під час його затримання огляд на стан наркотичного сп`яніння не проводився.
Втім зазначені захисником обставини, які, на його переконання, були залишені поза увагою судами попередніх інстанцій, не впливають на обґрунтованість висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. До того ж, сам факт вживання особою наркотичних засобів чи психотропних речовин не виключає вчинення цією ж особою незаконного придбання й зберігання цих речовин з метою збуту.
Неспроможними є і доводи ОСОБА_6 про те, що апеляційний суд не навів підстав, з яких не прийняв наданих стороною захисту документів про проходження ОСОБА_7 курсу психосоціальної реабілітації від хімічної залежності в реабілітаційному центрі Одеської філії Громадської спілки « Міжнародна антинаркотична асоціація ». У рішенні апеляційний суд зазначив, що ці документи сторони захисту не спростовують висновків місцевого суду про те, що ОСОБА_7 придбав і зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину в особливо великих розмірах. Із цим висновком погоджується і колегія суддів.
Водночас захисник не підтвердив того, що ОСОБА_7 є особою, залежною від вживання психотропних речовин, а також що його толерантність та фізична залежність від указаної речовини досягнула такої межі, за якої він потребує вживання її у великих розмірах. 
Також колегія суддів не погоджується з доводами захисника стосовно відсутності в ОСОБА_7 умислу на збут психотропних речовин з підстав того, що у справі не було проведено оперативних закупок, не зафіксовано фактів збуту іншим особам і не вилучено розфасованих речовин у вигляді, що прямо вказував би на їхній збут.
Як зазначалося, про наявність умислу на збут у діях ОСОБА_7 свідчить вилучення в нього особливо великого обсягу психотропної речовини, наявність зип-лок пакетів для фасування, характер листування з невстановленою особою, у якому чітко обговорюються питання фасування, розміщення «закладок» й отримання оплати, а також наявність банківської картки, на яку мали надходити кошти за ці дії. Крім того, було встановлено використання засудженим методів конспірації, а саме створення акаунта на чуже прізвище та переадресація поштових відправлень.
Отже, відсутність оперативної закупки чи безпосередньо зафіксованого факту збуту конкретним особам не спростовує обґрунтованих висновків судів попередніх інстанцій про наявність у ОСОБА_7 умислу на збут психотропних речовин, оскільки його наявність підтверджується сукупністю інших належних, допустимих та взаємопов`язаних доказів у цій справі.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що суд на підставі внутрішнього переконання, оцінивши всі зібрані докази відповідно до ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов мотивованоговисновку про наявність у діянні ОСОБА_7 мети збуту психотропних речовин та корисливого мотиву. 
Безпідставними вважає колегія суддів і аргументи захисника про порушення апеляційним судом принципу презумпції невинуватості у зв`язку з тим, що в рішенні апеляційної інстанції міститься твердження про те, що ОСОБА_7 ще до отримання поштового відправлення займався незаконним збутом психотропних речовин і саме тому прибув до м. Хмельницького.
У цій справі апеляційний суд, зазначаючи наведене вище, посилався на листування, наявне в протоколі огляду мобільних телефонів, та констатував, що зміст виявленого листування, а також характер підготовчих дій (створення акаунту, отримання інструкцій, домовленість про оплату) свідчать про заздалегідь сформований умисел на збут психотропних речовин. Указане судом твердження є наслідком оцінки доказу, покладеного судом в основу винуватості ОСОБА_7 .
На цих підставах Верховний Суд відхиляє такі доводи захисту. 
Щодо доводів про відмову апеляційного суду в повторному дослідженні доказів

Як установлено з матеріалів кримінального провадження, захисник ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням, у якому просив дослідити всі письмові докази, наявні у справі, а саме: повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 12 вересня 2022 року, постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 12 вересня 2022 року на ч. 3 ст. 309 КК, постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 12 вересня 2022 року на ч. 3 ст. 307 КК, клопотання слідчого, погоджене з прокурором до слідчого судді про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, а саме на огляд мобільних телефонів, ухвалу слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні клопотання про дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, протокол затримання     ОСОБА_7 , лист УАП ГУНП в Хмельницькій області від 16 серпня 2022 року, постанову про призначення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 11 серпня 2022 року, висновок експерта від 12 серпня 2022 року, протоколи огляду предмета від 17 серпня і від 22 серпня 2022 року, протокол судового засідання від 28 лютого 2023 року, підтверджувальні документи та характеристику ОСОБА_7 . Також просив дослідити такий речовий доказ, як мобільний телефон «Samsung Galaxy A30» і технічні записи судових засідань від 03 серпня, 18 вересня та 28 лютого 2024 року.
У судовому засіданні 16 січня 2025 року апеляційний суд відмовив у задоволенні наведеного вище клопотання. 
Відповідно до ч. 3 указаної статті за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що суд першої інстанції дослідив їх не повністю або з порушеннями, і може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно в разі, якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту, не вважав за потрібне повторно досліджувати докази в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 404 КПК, оскільки захист не навів доводів на обґрунтування того, що місцевий суд дослідив докази неповністю або з порушенням, а тому апеляційний суд обмежився аналізом доказів, безпосередньо сприйнятих судом першої інстанції, за результатами чого погодився з їх оцінкою.
Сама наявність клопотання про повторне дослідження того чи іншого доказу або факт непогодження сторони з висновками суду першої інстанції щодо оцінки доказівне зобов`язує суд апеляційної інстанції досліджувати всю сукупність доказів, оцінених у суді першої інстанції.
Відмова в задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.
Таким чином, Верховний Суд уважає, що під час здійснення апеляційної процедури не було допущено істотних порушень приписів ст. 404 КПК.
З огляду на це Суд відхиляє такі доводи.
Щодо покарання, призначеного ОСОБА_7 

Статтями 50 і 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винуватій особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини й захистом інтересів держави та суспільства.
Статті 65-75 КК є кримінально-правовими нормами, що встановлюють загальні засади та правила призначення покарання, звільнення від його відбування.
Питання, пов`язані з призначенням покарання, визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.
Як убачається зі змісту вироку, суд призначив ОСОБА_7 покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, який є особою молодого віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, з 05 червня до 05 вересня 2024 року проходив стажування в закладі « Кафе Фанконі » в м. Одесі на посаді офіціанта з метою подальшого працевлаштування, має позитивну характеристику за місцем навчання, однак у зв`язку з тим, що не з`явився на практику та фактично її не проходив був відрахований, бо порушив умови навчального процесу, перебуває під спостереженням лікаря-психіатра з діагнозом «розлад рухової активності та уваги», на обліку в лікаря-нарколога не перебуває. Місцевий суд визнав його молодий вік і вчинення правопорушення вперше обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання, і не встановив обставин, які його обтяжують.
З урахуванням наведеного, а також конкретних обставин справи місцевий суд  обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 мінімального основного покарання, передбаченого санкцією статті, за якою його засуджено із застосуванням додаткового - у виді конфіскації майна, крім житла.
Верховний Суд вважає визначене місцевим судом засудженому й залишене без зміни судом апеляційної інстанції покарання справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Переконливих доводів, які би ставили під сумнів умотивованість висновків суду з питання правильності призначеного ОСОБА_7 покарання та справедливості обраного йому заходу примусу, захисник у касаційній скарзі не навів.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належно вмотивованими й обґрунтованими і за змістом відповідають приписам статей 370, 419 КПК, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися, постановляючи рішення.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які би були підставами для скасування або зміни судового рішення, під час розгляду кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено.
Зважаючи на наведене вище, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що касаційну скаргу захисника необхідно залишити без задоволення, а постановлені стосовно ОСОБА_7 судові рішення - без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 - без зміни.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                        ОСОБА_3