ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 вересня 2025 року           справа №200/1413/25 

м. Дніпро

 Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького  окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 200/1413/25 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Національної поліції в Донецькій області про стягнення вартості утримання у вищому навчальному закладі,- 

                                                              У С Т А Н О В И В:       

Донецький державний університет внутрішніх справ  звернувся до суду з позовом  до до ОСОБА_1 про стягнення вартості утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 грн. В обґрунтування зазначено, що наказом від 6 липня 2022 року № 285 о/с рядову поліції ОСОБА_1 відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 6 липня 2022 року. На виконання п.5 Порядку відшкодування особами витрат пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (постанова КМУ від 12.04.2017 № 261) 13.01.2025 року ОСОБА_1 Донецьким державним університетом внутрішніх справ було направлено повідомлення № 190/7-2025 від 08.01.2025 про зобов`язання відшкодувати протягом 30 діб з моменту отримання цього повідомлення витрати, пов`язані з її утриманням у Донецькому державному університеті внутрішніх справ у повному розмірі за весь період фактичного навчання. У добровільному порядку витрати не відшкодовані.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 200/1413/25 у задоволені позову відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що в умовах воєнного стану існують об`єктивні перешкоди для належної реалізації механізму, передбаченого пунктом 5 Порядку№ 261. Направлення повідомлення за останньою відомою адресою відповідача, яка знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, автоматично унеможливлює його фактичне отримання та своєчасне реагування на вимоги позивача. Колізійність норм Порядку № 261 в умовах воєнного стану та неможливість належного виконання процедурних вимог через об`єктивні обставини, що не залежать від волі позивача, ставлять під сумнів ефективність судового захисту. Позивач наголошує на тому, що станом на сьогодні на законодавчому рівні відсутній будь-який порядок оформлення відмови від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, а отже поняття «відмови» як такої – є не визначеним.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.      
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, про що отримано паспорт № НОМЕР_1 .
20 липня 2021 року ректором Донецького державного університету внутрішніх справ  прийнято наказ №361 о/с про зарахування з 15.08.2021, зокрема ОСОБА_1 курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» за кошти державного бюджету.
06 липня 2022 року ректором Донецького державного університету внутрішніх справ  прийнято наказ №285 о/с про звільнення зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) рядового поліції ОСОБА_1 , курсанта навчального взводу №109/21-(ПД)-Б факультету №2, відраховано з університету 06.07.2022.
08 січня 2025 року Донецьким державним університетом внутрішніх справ складено повідомлення №190/7-2025 на ім`я ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання. В повідомленні зазначена сума, що підлягає відшкодуванню, а також реквізити розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Згідно довідки витрат на утримання курсанта ОСОБА_2 за період з 15.08.2021 по 06.07.2022 навчання у Донецькому державному університеті внутрішніх справ загальна сума складає 22667,42 грн, в т.ч. грошове забезпечення  – 1584,62 грн; речове забезпечення – 10 683,28 грн; продовольче забезпечення – 7 289,50 грн; - медичне забезпечення - 0,00 грн; - оплата комунальних послуг – 3 110,02 грн.
Не сплата у добровільному порядку витрат на утримання слугувала підставою для звернення до суду.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про те, що позивачем не було дотримано порядок стягнення коштів, встановлений  Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261.
          Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (далі - Закон).
         Частиною 1 статті 1 Закону встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
       Згідно із частиною 1 статті 59 Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
       Відповідно до положень статті 72 Закону професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.
         Згідно із положеннями частини 2 статті 74 Закону підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
        Відповідно до частини 4 статті 74 Закону особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
       Як передбачено приписами частини 5 статті 74 Закону у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
        З огляду на вищевикладені норми суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач перебував на посаді публічної служби, а отже питання відшкодування відповідачем витрат на навчання, пов`язане із питаннями реалізації такого правового статусу особи.
       Судом встановлено, що згідно з довідкою-розрахунком витрат, пов`язаних з утриманням курсанта, складеної відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року №419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинна була відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у розмірі 22667,42 грн.
       Щодо дотримання порядку стягнення коштів у судовому порядку суд зазначає таке.
        Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 затверджено Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України (Порядок №261).
       Відповідно до пункту 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі, зокрема, дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
        Пунктом 2 Порядку №261 визначено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України. Типову форму контракту затверджує МВС.
        При цьому, згідно із положеннями пункту 3 Порядку №261 відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
        Відповідно до пункту 4 Порядку №261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
        Згідно із п.5 Порядку №261 після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
       Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
       Відповідно до пункту 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
         Відтак, Порядком №261 встановлений порядок дій, які має вчинити керівник вищого навчального закладу з метою відшкодування витрат на навчання, а саме: видати особі яка звільнена під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів; та/або надіслати таке повідомлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення;  у разі не сплати протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
        Суд звертає увагу, що за правилами положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію»  та пункту 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
        Умовою для стягнення відшкодування у судовому порядку є сплив 30 діб з моменту отримання особою, яка звільнена, повідомлення про відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
        Відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
        Під час розгляду справи судом не встановлено факту отримання ОСОБА_1 повідомлення про відшкодування витрат із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що строк добровільного відшкодування сплив.
       Щодо надання позивачем копії конверту, який адресовано ОСОБА_3 (с.Кальчик, Маріупольського району, Донецької області, пров.Дружби 6) та який містить відтиск печатки Укрпошти і зазначено причини повернення - «територія окупована», суд зазначає таке.
       У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
       Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
       Частина 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
       У контексті спірних правовідносин суд вважає за необхідне зазначити, що місцем реєстрації відповідача є с.Кальчик Маріупольського району Донецької області.
        Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022, вся територія Маріупольського району Донецької області (в тому числі с.Кальчик) включено до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, дата початку тимчасової окупації - 05.03.2022.
       Судом перевірено та встановлено, що на сайті АТ "Укрпошта" міститься інформація про те, що відділення поштового зв`язку у с.Кальчик тимчасово не функціонують. Така інформація є загальновідомою.
       Повідомлення про відшкодування витрат на навчання, яке направляється позивачем у січні 2025 року листом з міста Кропивницький Кіровоградської області  на тимчасово окуповану територію (за місцем реєстрації відповідача), за умови не здійснення поштових пересилань на таку територію (загальна відома інформація), не може вважатися врученим Краєвській Валерії.
        Встановлена Порядком №261 процедура, на думку суду, спрямована на повідомлення особи, яка звільняється, про наявність у неї обов`язку відшкодувати витрати на навчання, та надання часу для  добровільного відшкодування відповідних витрат.
        Саме із відмовою курсанта добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення навчального закладу із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
        Враховуючи те, що докази отримання відповідачем повідомлення про відшкодування вартості навчання позивачем не надані,  суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування вартості навчання у розмірі 22667,42 грн задоволенню не підлягають.
        Верховний Суд неодноразово, в тому числі й у постановах від 30 серпня 2022 року в справі №480/8200/20, від 14 грудня 2022 року в справі №520/5837/2020, від 13 січня 2023 року в справі №440/2692/20, від 14 вересня 2023 року в справі №520/6175/19 та інших,  акцентував увагу на тому, що за правилами положень статті 74 Закону №580-VIII та пункту 8 Порядку №261 право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати. Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.
         Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.03.2017 р. № 173, зареєстр. Міністерстві юстиції України 07 березня 2017 р. за № 321/30189, затверджено Типову форму контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських,  Типову форму контракту про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.
          В матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачкою відповідного контракту.
Посилання позивача на те, що доказами існування договірних відносин між позивачем і відповідачем можуть бути накази про зарахування і відрахування відповідача та Анкета кандидата на навчання, а також наказ про призначення та проведення службового розслідування та Висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни окремими курсантами Донецького державного університету внутрішніх справ, колегією суддів не прийнято до уваги, оскільки не містять в собі достовірних відомостей про укладання з відповідачкою контракту .
Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те,  що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладання з відповідачкою контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами  навчання,  які здійснюють підготовку поліцейських, та взяття останньою на себе зобов`язання щодо відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі.
Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 2 Порядку № 261 витрати відшкодовуються саме згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. 
Колегія суддів також звертає увагу, що пунктом 2 розділу 3 Типової форми контракту про здобуття освіти в закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, пунктом 2 розділу 4  Типової форми контракту про здобуття освіти за спеціальністю «Правоохоронна діяльність» у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове чи повне невиконання взятих на себе зобов`язань за цим Контрактом у разі, якщо це невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор), у випадках, передбачених законодавством.
З огляду на відсутність в матеріалах справи підписаного з відповідачкою контракту та доказів на підтвердження того, шо остання була обізнана щодо наявності у неї обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правомірно було відмовлено у задоволенні позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького  окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 200/1413/25 - залишити без задоволення.                                     
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі № 200/1413/25 - залишити без змін.                                                      
Повне судове рішення складено 04 вересня 2025  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

       Головуючий суддя                                                                      А.А. Блохін

       Судді                                                                                          Т.Г Гаврищук  

                                                                                                                І.В. Геращенко