ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2025 року 	м.Дніпро	справа № 160/3080/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі № 160/3080/24                    (суддя Маковська О.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі  позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-1) про відмову в призначенні пенсії за віком №047050003677 від 26.12.2023;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03.03.2004;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №380 від 25.08.2011 видану Відокремленим підрозділом “Шахта імені Челюскінців” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія”;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати при призначенні пенсії ОСОБА_1 довідку уточнюючу особливий характер роботи та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії №380 від 25.08.2011, яка була видана Відокремленим підрозділом “Шахта імені Челюскінців” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія” та призначити пенсію за віком з дати звернення, а саме: з 25.12.2023.
В обґрунтування позовних вимог вказував на протиправність дій та рішень відповідача-1 щодо незарахування до його страхового стажу періодів роботи згідно дублікату трудової книжки, а також безпідставного не врахування довідки про заробітну плату, оскільки вона видана підприємством, що розташоване на непідконтрольній Україні території.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня              2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково. Так, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №047050003677 від 26.12.2023 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 20.08.1979 по 27.10.1986 згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 ;
-зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити з 25.12.2023 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №380 від 25.08.2011 та довідки, уточнюючої особливий характер роботи та умови праці необхідні для призначення пільгової пенсії №380 від 25.08.2011, що видані Відокремленим підрозділом “Шахта імені Челюскінців” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія”.
В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.
Відповідач-1 (ГУ ПФУ в Донецькій області), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач-1 просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від             24 січня 2025 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що страховий стаж позивача на дату звернення становить 10 років 02 місяці 00 днів. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, Головним управлінням ПФУ в Донецькій області винесено рішення від 26.12.2023 № 047050003677 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За доданими документами до страхового стажу не враховано період роботи згідно дублікату трудової книжки від 03.03.2004 НОМЕР_1 з 20.08.1979 по 27.10.1986, оскільки запис про роботу зроблено раніше дати видачі дублікату трудової книжки. Головне управління ПФУ в Донецькій області вважає, що виявлені недоліки є такими, що виключають можливість зарахування періоду роботи з 20.08.1979 по 27.10.1986 до страхового стажу позивача. Щодо довідки про заробітну плату              № 380 від 25.08.2011, виданої Відокремленим підрозділом «Шахта імені Челюскінців» Державного підприємства «Донецька вугільна енергетична компанія». Відповідно до частини 2, 3 статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Отже, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Щодо зобов`язання судом призначити позивачу пенсію, відповідач-1 вказує, що це  є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, оскільки позивач має право звернутися до відповідача із документами, підтверджуючими його стаж, і останній, у межах своєї компетенції, здійснивши розрахунок стажу позивача, прийме відповідне компетентне рішення.
Позивач та відповідач-2 своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача-1 не скористалися.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що позивач 25.12.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яку за принципом екстериторіальності розподілено на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №047050003677 від 26.12.2023, позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком відповідно до  ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
В рішенні зазначено, що відповідно до частини 3 статті 26 Закону №1058, починаючи з січня 2019 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 15 років.
Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу, страховий стаж позивача на дату звернення становить 10 років 02 місяця, що є недостатнім для призначення пенсії.
До страхового стажу не зараховано згідно дублікату трудової книжки від 03.03.2004 серія НОМЕР_1 період роботи з 20.08.1979 по 27.10.1986, оскільки запис про роботу зроблено раніше дати видачі дублікату трудової книжки. Довідка про роботу від 25.08.2011 №380 не може бути взята до розгляду, оскільки надана підприємством, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території м. Донецьк та, відповідно, не створює правових наслідків щодо можливості розгляду документів.
За таких обставин відповідач дійшов висновку, що позивач не має право на пенсію.
Вважаючи таке рішення відповідача-1 протиправним, позивач звернувся за захистом порушеного права до суду.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний запис про період трудової діяльності позивача в дублікаті трудової книжки викладено з достатньою повнотою та чіткістю, з посиланням на номери та дати кадрових наказів, у дублікаті трудової книжки проставлена печатка підприємства. При цьому, законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, в тому числі по видачі її дублікату, а отже відповідачем безпідставно не враховано позивачу стаж згідно відомостей дубліката трудової книжки.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Також судом зроблено висновки, що надання позивачу довідок підприємством, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови йому у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон №1058) .
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058 право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частина 3 статті 4 Закону №1058 визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом частини 2 статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац 1 частини 4 статті 24 Закону №1058).
Відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788 “Про пенсійне забезпечення” (далі - Закон №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
За приписами статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Таким чином, можливо дійти висновків, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.09.2022 у справі №569/16691/16-а, від 19.06.2020 у справі №359/2076/17.
Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав незарахування до страхового стажу періоду його роботи 20.08.1979 по 27.10.1986, згідно дублікату трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки запис про даний період роботи зроблено раніше дати видачі дублікату (03.03.2004).
Така відмова пенсійного органу є протиправною. 
Суд вірно акцентував увагу на те, що обов`язок заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця, а не працівника.
В період внесення спірного запису до дублікату трудової книжки про роботу позивача, порядок ведення трудових книжок визначався Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58)., затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Згідно з пунктом 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Розділом 5 Інструкції №58 визначений порядок видачі та оформлення Дубліката трудової книжки:
Приписами пункту 5.1. 5.2. Інструкції №58 встановлено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки;
Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи “Відомості про роботу”, “Відомості про нагородження” і “Відомості про заохочення” при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Згідно з пунктом 5.3. Інструкції №58, якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ “Відомості про роботу” у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами. Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки. Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника. Якщо з поданих документів видно, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис. Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані. У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах. У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Спірний запис про період трудової діяльності позивача в дублікаті трудової книжки викладено з достатньою повнотою та чіткістю, з посиланням на номери та дати кадрових наказів, у дублікаті трудової книжки проставлена печатка підприємства.
Працівник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто таким працівником. Обов`язок ведення трудових книжок (заповнення, внесення відповідних записів та засвідчення з проставленням печатки підприємства або відділу кадрів, внесення виправлень та/або змін до записів) законодавцем покладено на адміністрацію підприємств (власника або уповноважений ним орган). Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до приписів статті 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення” органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
У випадку виникнення сумніву щодо достовірності відомостей про умови роботи особи, яка претендує на отримання пенсії, чи правильності нарахування пенсії, згідно з частиною 1 статті 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, підпункту 5 пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України, органи, що призначають пенсії, вправі проводити перевірки, в тому числі, щодо достовірності відомостей, зазначених в уточнюючих довідках.
Таких дій відповідач-1 не вчинив, а переклав увесь тягар доведення наявності необхідного страхового стажу на позивача, що звернувся із заявою про призначення пенсії.  
З огляду на викладене, є вірними висновки суду про протиправність спірного рішення відповідача-1 в цій частині.
Щодо не прийняття відповідачем-1 довідки, наданої позивачем через те, що підприємство, яке її видало, знаходиться на непідконтрольні українській владі території.
Згідно з частиною 2 статті 14 Закону України від 20.03.2003 №638 “Про боротьбу з тероризмом” (зі змінами, внесеними Законом України від 05.06.2014) у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.
Закон України від 18.01.2018 №2268 “Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях” (далі - Закон №2268) має на меті визначити особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях.
У межах тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях діє особливий порядок забезпечення прав і свобод цивільного населення, визначений цим Законом, іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.
Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 9 Закону України “Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України” передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.
Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Як вбачається з наданих позивачем довідок, вони видані 25.08.2011 Відокремленим підрозділом “Шахта імені Челюскінців” Державного підприємства “Донецька вугільна енергетична компанія”, яке на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України, а саме: у м. Донецьк, яке включене до Переліку територій на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 
Відповідач-1 вважає, що вказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків з урахуванням вимог частини 1 та 3 статті 9 зазначеного Закону.
Суд звертає увагу, що довідки були видані позивачу ще у 2011 році, тобто до окупації м. Донецька, містять підписи уповноважених осіб, печатки.
Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані “намібійські винятки”: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що видача позивачу довідок підприємством, яке в даний час знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови йому у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі № 242/65/17.
Отже, такі довідки і відмості в них підлягають врахуванню при вирішенні спірного питання щодо права позивача на призначення йому пенсії.
Щодо доводів відповідача-1 про втручання в його дискреційні повноваження.
Порядок приймання оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005№ 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок).
Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.
В даному випадку органом призначення визначено за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку. 
Тому, суд обгрунтовано зобов`язав саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати спірний період роботи до страхового стажу позивача та призначити йому пенсію.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Оскільки спірним рішенням відповідача-2 було протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV лише через недостатність страхового стажу, передбаченого цією нормою Закону, водночас, судом встановлено, що позивач на момент звернення із заявою про призначення пенсії такий необхідний страховий стаж (понад 15 років) мав, є вірними висновки суду, що єдиним варіантом поведінки пенсійного органу у даному випадку є саме призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058-IV на підставі його заяви. 
Колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги відповідача-1 висновків суду першої інстанції не спростовують. Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322,325,328 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року в справі №160/3080/24 - залишити без змін.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак