КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 757/26210/24-ц                                                              Головуючий у суді І інстанції Литвинова І.В.
Провадження № 22-ц/824/8790/2025                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
25 червня 2025 року                                                     м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Голуб С.А.,
суддів: Слюсар Т.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання - Гаврилко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на протокольну ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,
 
в с т а н о в и в:
 
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики від 02 липня 2021 року у розмірі 3 381 606,00 грн.
В ході підготовчого провадження у справі, а саме 04 грудня 2024 року представник позивачки - адвокат Ситенок О.Д. подав заяву про заміну неналежного відповідача ОСОБА_5 належними відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Заяву обґрунтував тим, що 07 листопада 2024 року від представника ОСОБА_3 - адвоката Сич М.В. надійшло клопотання у справі, з якого стало відомо, що відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно довідки вих. № 119/02-14 від 09 жовтня 2024 року, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуПрокопенко Л.В., спадкоємцями ОСОБА_5 , які подали заяви про прийняття спадщини є: мати померлого - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; донька померлого (громадянка Естонії) - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; дружина померлого - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З урахування того, що ОСОБА_3  вже є стороною у справі № 757/26210/24-ц, представник позивачки вважав за необхідне замінити відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і залучити їх до участі у розгляді справи в якості належних відповідачів.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13 лютого 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання № 4047819, у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_5 замінено цього відповідача його правонаступниками ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_7 в особі представника - адвоката Садівник М.І. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування своїх доводів посилається на те, що оскільки ОСОБА_5 помер ще до звернення позивачки до суду із позовом і відкриття провадження у справі, суд першої інстанції не мав підстав для заміни цього відповідача на його спадкоємців у справі, а провадження в частині позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_5 , підлягало закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.
У відзивах на апеляційну скаргу, що надішли до суду апеляційної інстанції, представник ОСОБА_2  - адвокат Ситенок О.Д. та представник ОСОБА_3 - адвокат Сич М.В. просять вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, посилаючись на те, що доводи ОСОБА_7 є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції правомірно на підставі статей 51, 55 ЦПК України замінив співвідповідача у справі його правонаступниками, які прийняли спадщину після його смерті.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник скаржниці - адвокат Садівник М.І. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представникпозивачки - адвокат Ситенок О.Д. та представник відповідачки - адвокат Сич М.В. заперечували проти аргументів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.
ОСОБА_4  в судове засідання не з'явилась і правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до апеляційного суду не повідомила, тому колегія суддів дійшла висновку, що її неявка відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представників учасників процесу в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість протокольної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також заперечень відзивів на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про заміну сторони у справі, суд першої інстанції керувався нормою статті 55 ЦПК України та вважав за необхідне у зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_5 замінити його правонаступниками (спадкоємцями) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які є матір`ю та донькою померлого відповідно.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки.
Згідно із частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України).
За статтею 46 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.
Виходячи з вказаних норм права, зокрема, положень статей 25, 26 ЦК України та статті 48 ЦПК України, слід зробити висновок про те, що на момент звернення з позовом до суду відповідач у справі повинен мати цивільну процесуальну правосуб`єктність.
За таких обставин, позов не може бути пред`явлено до померлої особи.
Як вбачається з матеріалів справи, позов про стягнення боргу за договором позики був пред`явлений ОСОБА_2 до двох відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до моменту пред`явлення позову та відкриття провадження у справі.
У зв`язку зі смертю вказаного відповідача його цивільна процесуальна правоздатність та дієздатність припинилася, а тому на момент пред`явлення позову він не міг бути стороною у цивільному процесі.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, за змістом якої процесуальне правонаступництво у цивільній справі допускається у разі, якщо позов пред`явлено до сторони - фізичної особи за її життя та уже після пред`явлення позову фізична особа померла і правовідносини допускають правонаступництво.
Цивільне процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.
ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу вибула з певних причин, зокрема й у зв`язку зі смертю, вже після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших обставин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. 
Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.
Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20, а також у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року в справі № 185/998/16-ц, провадження № 61-33766сво18.
У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, в суду першої інстанції не було підстав для заміни сторони (процесуального правонаступництва) у справі за позовом ОСОБА_2 , яка звернулася до суду з позовом до померлої особи - співвідповідача ОСОБА_5 .
Суд не врахував, що процесуальний закон не передбачає судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог статті 25 ЦК України припинена.
Фактично  ОСОБА_5 , який помер до пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, не набув статусу сторони у справі, тому підстави для застосування статті 55 ЦПК України та встановлення правонаступників відсутні саме через те, що підставами процесуального правонаступництва можуть бути лише обставини, які виникли під час судового провадження у справі, а не до його початку, тобто до відкриття провадження у справі.
Спадкоємці померлого на момент відкриття провадження у справі боржника не є процесуальними правонаступниками у цій справі, а наявність правонаступництва у матеріальних правовідносинах має вирішуватися за позовом, заявленим безпосередньо до спадкоємців боржника.
Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав, передбачених нормою статті 55 ЦПК України, для заміни ОСОБА_5 його правонаступниками (спадкоємцями) ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у зв`язку зі смертю відповідача, що настала до звернення позивачки до суду із позовом і відкриття провадження у справі.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Оскільки справа передається для продовження розгляду до суду першої інстанції, то відсутні підстави для розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції відповідно до положень статей 141, 382 ЦПК України.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2025 року, занесену до протоколу судового засідання № 4047819,скасувати, справу № 757/26210/24-ц направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.
 
Головуючий                                                                          С.А. Голуб
 
Судді:                                                                                    Т.А. Слюсар
 
Д.О. Таргоній