Справа № 754/8776/24                                                                                               Суддя в І-й інстанції Тарасенко Н.В.
Провадження № 33/824/125/2025                                                                              Суддя в II-й інстанції  Ігнатюк О.В.

КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД

П О С Т А Н О В А
І м е н е м    У к р а ї н и
 
28 квітня 2025 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд
у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ігнатюка О.В., з участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисниці Кучер Я.Г., розглянувши справу за апеляційною скаргою захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Кучер Я.Г. на постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року на 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на1 рік.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він, 09 червня 2024 року, о 08 год. 25 хв., по вул. Бальзака (пляж «Троєщина») в м. Києві, в порушення вимог п. 2.9 (а) ПДР України, керував автомобілем марки «OPEL Vivaro», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу. В результаті огляду у ОСОБА_1 виявлений алкоголь у концентрації 0,57‰, що указує на наявність у нього алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність постанови судді та необхідність її скасування. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказав на те, що постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив на те, що розгляд справи у суді першої інстанції був проведений у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , що, на думку захисника, є безумовною підставою для скасування постанови судді. Окрім цього, апелянт звернув увагу на те, що відповідно до чеку результатів технічного приладу «Драгер», за допомогою якого було проведено огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, останнє калібрування приладу було проведене 23 листопада 2023 року, тобто із порушенням шести місячного інтервалу, встановленого інструкцією з експлуатації цього приладу. Дана обставина, на думку захисника, унеможливлювала визнання одержаних результатів проведеного огляду у якості допустимого доказу. Захисник вказав, що працівники поліції не дотрималися Інструкції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року щодо порядку застосування спеціального технічного приладу, оскільки на місці зупинки ОСОБА_1 його не було поінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу. Просив постанову судді скасувати, а провадження щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення:
захисниці Кучер Я.Г., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи і просила цю скаргу задовольнити;
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який подану апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Висновки місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння стверджуються наступними доказами, зокрема:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 460206 від 09.06.2024 року в частині часу та місця вчинення адміністративного правопорушення, ознак транспортного засобу та даних особи, яка притягується до адміністративної відповідальності;
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздруківкою результатів проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу, відповідно до яких, за результатами цього огляду у ОСОБА_1 виявлений алкоголь в концентрації 0,57 0/00;
відеозаписом процедури проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння та фіксації результатів цього огляду, що зроблений з допомогою нагрудної камери поліцейського;
іншими доказами.
Дослідивши указані докази та надавши їм належну юридичну оцінку суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, правильності кваліфікації його дій за ч.1 ст. 130 КУпАП, наявності підстав для накладення на нього стягнення та із дотриманням вимог закону наклав на нього стягнення у межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП, належним чином мотивувавши своє рішення.
Апеляційна скарга не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом першої інстанції рішення.
На думку суду, процедура огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння та фіксації результатів цього огляду була проведена у відповідності до вимог нормативних документів, які регламентують цю процедуру, а саме: ст. 266 КУпАП, «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду», затвердженого постановою КМ України від 17 грудня 2008 року № 1103 та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України  № 1452/735 від 09.11.2015 р.  Аналіз зібраних у справі доказів не викликають у суду сумніву як у правильності проведеної процедури огляду ОСОБА_1   на стан алкогольного сп`яніння, так і достовірності її результатів. Зокрема, наданий суду відеозапис процедури виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння містить достатню кількість фактичних даних якими підтверджується правильність та законність проведення процедури виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння, а саме: виявлення ознак алкогольного сп`яніння, проведення огляду на стан сп`яніння та встановлення результатів цього огляду, а, відтак і висновків місцевого суду про доведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги про порушення поліцейськими порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосування спеціальних технічних засобів, яке проявилось у порушенні строків калібрування технічного засобу, яким проводилось відповідне вимірювання, то  вони не відповідають вимогам нормативних документів, якими регламентується метрологічна діяльності в частині калібрування засобів вимірювання.
Щодо доводів апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 його процесуальних прав, то протокол про адміністративне правопорушення містить дані які указують на те, що процесуальні права, а також положення ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 були роз`яснені, що стверджується його підписом у відповідних графах протоколу, без будь-яких зауважень щодо цієї обставини.
Щодо посилання у апеляційній скарзі на порушення процесуальних прав ОСОБА_1 , яке проявилось у розгляді справи у його відсутність за умови неналежного його повідомлення про час та місце розгляду справи, то апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи містять дані, якими стверджується та обставина, що ОСОБА_1 був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом SMS повідомлення. При цьому, стороною захисту не було надано доказів, якими би факт повідомлення ОСОБА_1 спростовувався. Між тим, апеляційний суд вважає, що розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 дійсно призвело до обмеження прав останнього у наданні доказів місцевому суду. Поряд із цим апеляційний суд констатує те, що ОСОБА_1 брав участь у розгляду справи судом апеляційної інстанції, був представлений захисником, мав можливість навести доводи та надати докази якими би спростовувалось висунуте йому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Між тим, наведені ОСОБА_1 доводи та надані докази не спростовують висновків місцевого суду щодо доведеності винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення. 
Постанова Деснянського районного суду м. Києва від 01.07.2024 року щодо ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування суд не знаходить у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовляє. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні апеляційної скарги захисниці Кучер Я.Г. відмовити.
Постанову судді Деснянського районного суду міста Києва від 01 липня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                      Ігнатюк О.В.