КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 760/32208/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2130/2025
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
26 серпня 2025 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у  порядку письмового провадження  цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у складі судді Усатової І.А.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
 
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом у якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку  42 500 грн моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності. 
 
Позов обґрунтовано тим, що 14 березня 2021 року інспектором 1-ого батальйону, 1-ї роти, лейтенантом поліції Шереметом А.С. було винесено постанову ЕАН № 3918146 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 475 грн за нібито не пред`явлення документів та порушення п.2.4 ПДР.
 
27 травня 2021 року Каланчацький районний суд Херсонської області задовольнив позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та скасовано постанову серії ЕАН № 3918146 від 14 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 475 грн, провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення закрито.
 
06 серпня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту патрульної поліції з заявою про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.
 
20 вересня 2021 року позивачем було отримано відповідь від Департаменту патрульної поліції на вказану вище заяву. За результатами розгляду було відмовлено у задоволенні ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.
 
Позивач вказує на те, що моральна шкода полягає у тому, що в період з 14 березня 2021 року по 08 червня 2021 року ОСОБА_1 був підданий адміністративному стягненню, тобто вважався особою, яка скоїла адміністративне правопорушення. Зазначає, що незаконними діями йому було завдано моральні страждання, оскільки він місяці оскаржував дії працівників поліції, які його незаконно притягнули до адміністративної відповідальності, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, а також до погіршення стану його здоров`я та погіршення відносин з оточуючими людьми.
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.
 
В апеляційній скарзі адвокат Косінцев К.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючи на порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, не повне дослідження доказівпросить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
 
Вказує, суд дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позов, оскільки факт незаконних дій ОСОБА_2 не підтвердився, що було встановлено рішенням Каланчацький районний суд Херсонської області від 27 травня 2021 року у справі                      № 657/333/21.
 
Крім того зазначає, що оскільки відносно позивача було безпідставно відкрито справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, підлягає стягненню моральна шкода.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача, просить апеляційну скаргу  залишити без задоволення, а рішення без мін, оскільки позивач не довів порушення своїх прав.
 
Також як на безпідставність заявлених вимог відповідач посилається на практику Верховного Суду викладену в постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
 
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає зазначити наступне.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Зі справи убачається, що 14 березня 2021 року інспектором 1-ого батальйону, 1-ї роти, лейтенантом поліції Шереметом А.С. було винесено постанову ЕАН № 3918146 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 475 грн за нібито не пред`явлення документів та порушення п. 2.4 ПДР.
 
Рішенням Каланчацький районний суд Херсонської області від 27 травня 2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та скасовано постанову серії ЕАН № 3918146 від 14 березня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 475 грн, провадження у справі за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення закрито (а.с. 8-11).
 
У відповідь на заяву позивача від 06 серпня 2021 року Департамент патрульної поліції повідомив про те, що за результатами її розгляду було відмовлено у задоволенні ОСОБА_1 у відшкодуванні моральної шкоди завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності (а.с. 12-13).
 
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що до матеріалів справи не надано належних доказів душевних страждань позивача, існування факту заподіяння йому моральної шкоди діями відповідача, існування втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань які він поніс та співвідношення їх з розрахованим розміром моральних збитків, які відповідач оцінив у 42 500 грн.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.
 
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
 
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
 
Статті 1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.
 
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частинапершастатті1173 ЦК України).
 
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті1174 ЦК України).
 
Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.
 
Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21 та від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22.
 
У постанові від 22 січня 2025 року у справі № 335/6977/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що при невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення.
 
Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.
 
Як убачається із змісту рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 травня 2021 року, підставою для скасування постанови серії ЕАН № 3918146 від 14 березня 2021 року та закриття провадження в адміністративній справі була відсутність доказів на підтвердження в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
 
Фактично у цій справі доводи позивача зводяться до незгоди із діями працівників Департаменту патрульної поліції та постановою про адміністративне правопорушення, натомість у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення особистих немайнових чи процесуальних прав позивача, завдання шкоди його здоров`ю та душевних страждань, а отже заподіяння їй внаслідок неправомірних дій відповідача моральної шкоди. Тобто матеріали справи не містять доказів достатніх для доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого можна було б встановити наявність факту заподіяння позивачці посадовими особами органів державної влади моральної шкоди.
 
Також, оцінюючи надані позивачем докази, суд виходить з того, що  долученим до справи  рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 27 травня 2021 року встановлено факт реалізації позивачем свого права на захист у справі про адміністративне правопорушення.
 
Порушене право позивача відновлено шляхом прийняття рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження в його діях складу адміністративного правопорушення та не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не є безумовним доказом заподіяння моральної шкоди у цій справі.
 
Очевидної невідповідності постанови вимогам закону або інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності, матеріали справи не містять.
 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
 
Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів неправомірності дій працівника патрульної поліції, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб у виді відшкодування ОСОБА_1 завданої моральної шкоди.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що право на відшкодування шкоди виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів оцінює критично, оскільки таке право виникає лише за умови доведення умисних неправомірних дій працівника патрульної поліції під час виконання обов`язків.
 
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або процесуального права та не спростовують висновків суду першої інстанції.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 рокуухвалено з додержанням закону, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Косінцева Костянтина Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: