ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року	Львів	Справа № 140/2048/22 пров. № А/857/19340/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                   Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у м. Луцьку суддею Дмитруком В. В.) в адміністративній справі № 140/2048/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, 

                                                   В С Т А Н О В И В :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії та скасувати рішення № 907600145341 від 09.12.2021 про перерахунок пенсії; 
- зобов`язати провести з 01.04.2021 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), первинної редакції ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII в розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 27.05.2021 № 21-318 вих-21, без обмеження суми пенсії максимальним розміром з виплатою різниці між перерахованою та фактично отриманою сумою пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що йому призначено пенсію на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у розмірі 90 процентів середнього місячного заробітку прокурора району. Право на отримання пенсії у зазначеному розмірі при проведенні перерахунків пенсії неодноразово підтверджено судовими рішеннями. Разом з тим, Камінь-Каширським об`єднаним управлінням ПФУ прийнято рішення від 09.12.2021 № 907600145341 про перерахунок пенсії позивача. Позивач вказує, що згідно із постановою Маневицького районного суду від 12.09.2016 № 164/957/16-а встановлено факт наявності законних підстав на пенсію в розмірі 90% від суми місячного заробітку та без обмеження максимальним розміром.
Вважає, що оскільки пенсію йому призначено з липня 2005 року у розмірі 90 відсотків середньомісячного заробітку відповідно до норм статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, то новий порядок призначення та виплати пенсій, встановлений Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, з послідуючими змінами, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання цим Законом і внесеними до нього змінами чинності, оскільки редакції цих законів звужують права пенсіонерів в частині визначення розміру пенсії при проведенні перерахунку.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнятим з порушенням процесуальних норм та норм матеріального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає те, що розмір призначеної йому пенсії, як і кожному працівнику прокуратури, визначався в залежності від посади, стажу роботи в органах прокуратури, тобто був персоніфікованим. В залежності від наявного у кожного конкретного працівника стажу роботи та інших складових заробітку здійснювався процентний розрахунок розміру пенсійних виплат. З урахуванням цього пенсію йому призначено в розмірі саме 90 %, а не у певному іншому розмірі.
Вважає, що оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати, то при визначенні перерахованого розміру не може бути застосоване законодавство, яке стосується порядку призначення пенсії. Частина 20 статті 86 Закону № 1697-VII, яка регулює порядок перерахунку пенсії, не містить жодних положень про зміну відсоткового розміру призначених пенсій при їх перерахунку. Жодним нормативним документом не передбачено право органів Пенсійного фонду переглядати відсоток вже призначеної пенсії тим більше у бік його зменшення. Усе інше прямо суперечило б вимогам ст.22 Конституції України. Тому при перерахунку його пенсії відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення (призначення нового розміру) пенсії, передбаченого частиною другою статті 86 Закону № 1697-VII, яка застосовується саме при призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір заробітної плати працюючих прокурорів, але не відсотковий розмір вже призначеної пенсії.
Зазначає, що в даному випадку за призначеннями пенсії він не звертався. Призначення пенсії у розмірі 90% заробітку прокурорського працівника мало місце 01.07.2005. Відповідач повинен був виконати перерахунок його пенсії на підставі відновленої Конституційним Судом України первинної редакції ч. 20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014. Названа редакція жодних підстав для зменшення відсоткового розміру пенсії від заробітку при перерахунку не містить, а тому таке зменшення на жодному законі не ґрунтується, тобто є незаконним. Закон України «Про прокуратуру» № 1697-УП від 14.10.2014 не містить жодних положень про можливість його ретроактивного застосування, тобто до правовідносин, що виникли та реалізовані у період дії іншого законодавства, а тим більше недопустимою є зміна цих правовідносин на основі цього закону. За змістом ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Позивачем подано до суду клопотання про зупинення провадження до вирішення Конституційним Судом України конституційних скарг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інших щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих приписів статті 2, абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668–VI, частини другої, абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697–VII та у справі за конституційною скаргою ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих приписів частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», першого речення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру».
Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним це клопотання, позаяк зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Крім того, апелянт не позбавлений права у подальшому звернутись до суду в поряду статті 361 КАС України із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.07.2005 отримує пенсію за вислугу років, яка йому була призначена відповідно до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 02.08.2005 (а. с. 31). На обліку як отримувач пенсії перебуває в ГУ ПФУ у Волинській області. 
27.05.2021 прокуратурою Волинської області позивачу видана довідка № 21-318вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, згідно з якою розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за нормами, чинними на 15 березня 2021 року за відповідною (прирівняною) посадою «керівник окружної прокуратури», становить 86 800,00 грн (а. с. 12).
Зі змісту рішення ГУ ПФУ у Волинській області № 907600145341 від 09.12.2021 та листа від 18.01.2022 № 942-16883/Л-2/8-0300/22 встановлено, що з 01.04.2021 позивачу проведено перерахунок пенсії та встановлено в розмірі 60% заробітної плати на посаді керівника окружної прокуратури. Розмір пенсійної виплати становить 18 540 грн з 01.07.2021 та 19340 грн з 01.12.2021, що відповідає вимогам законодавства (а. с. 16).

Позивач вважаючи такий перерахунок протиправним, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі та у межах чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено судом на час призначення позивачу пенсії (2005 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ (до 15 липня 2015 року). 
Вимогами ч. ч. 1, 12, 17  цієї статті Закону № 1789-ХІІ було передбачено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), унаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ з 01 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон України «Про прокуратуру» (Закон № 1697-VІІ), який набрав чинності 15 липня 2015 року, відповідно до розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
З набранням чинності Законом № 1697-VII пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно з частиною двадцятою цієї статті призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.

Отже, як вірно зазначено судом, первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ та частина вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (діяла до 15 липня 2015 року) та частину двадцяту статті 86 Закону № 1697-VІІ (набрала чинності 15 липня 2015 року) викладено у новій редакції, відповідно до якої умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Конституційний Суд України за результатами розгляду справи № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив Рішення від 13 грудня 2019 року № 7-р(II)/2019 та визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Прокуратурою Волинської області ОСОБА_1 відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру», Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року за № 6-р/2020 було видано нову довідку від 27.05.2021 № 21-318вих-21 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Отже, предметом спору у цій справі є наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача у розмірі 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури та без обмеження її максимальним розміром.
При цьому, у цій справі право позивача на перерахунок пенсії відповідачем не заперечується. Спірним є те, який відсоток заробітної плати слід застосовувати при перерахунку пенсії позивача та чи розповсюджуються на позивача встановлені Законом №3668-VI обмеження розміру пенсії.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.
Подібні правовідносини були предметом розгляду у Верховному Суді.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 сформував наступні правові висновки:
«….колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку, викладеного, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.09.2021 у справі № 580/5238/20 у подібних правовідносинах, та сформувати правовий висновок, відповідно до якого до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.».
Крім того, у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 Верховний Суд сформував наступний висновок:
«…колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та сформувати правовий висновок, відповідно до якого пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.
…внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний… на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Отже, позовні вимоги Особа-1 у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром також є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.»
Зазначені висновки підлягають застосуванню під час вирішення справи яка розглядається.
На час звернення позивача із заявами про перерахунок пенсії стаття 50-1 Закону № 1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону № 1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.
З огляду на наведене, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону № 1697-VII, в силу вимог якої пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати та абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд також у постановах від 24.05.2021 у справі № 140/3802/21, від 12.01.2022 у справі № 140/24264/21, від 14.09.2022 у справі № 380/7330/21, від 17.11.2022 у справі № 140/1022/21, від 29.06.2022 у справі № 500/5077/21, від 22.08.2023 у справі № 140/7066/21, від 19.09.2023 у справі № 420/14885/21, від 14.05.2024 у справі №460/144/21, від 24.06.2024 у справі № 580/4286/20.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач довів належними доказами правомірність рішення № 907600145341 від 09.12.2021 про перерахунок пенсії, що має наслідком відмову задоволенні позову.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року в адміністративній справі № 140/2048/22 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин