ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України
09 червня 2025 року
м. Харків
справа № 646/9319/24
провадження № 22-ц/818/2776/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Пилипчук Н.П.
суддів: Тичкової О.Ю., Маміної О.В.
розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційними скаргами ОСОБА_1  та ОСОБА_2  на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 26 лютого 2025 року, постановлене суддею Поповою В.О., 
в с т а н о в и в:
У серпні 2024 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із продовженням навчання у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 26.08.2024 і за весь період проходження навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 23-річного віку.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у шлюбі з 16.09.2000, який рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 по справі № 2-3464/1, було розірвано. Від шлюбних стосунків сторони мають двох дітей, в тому числі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначеним рішенням суду від 01.02.2012 одночасно було стягнуто з відповідача аліменти у розмірі 33% від загального доходу на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ними повноліття. ОСОБА_3 з 09 серпня 2023 року є студентом денної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, факультет «Механічний». Крім того зазначає, що нею було змінено прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » після укладення 10 жовтня 2017 року шлюбу з ОСОБА_7 . Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_3 є студентом, не має самостійного джерела існування, а відповідач в свою чергу має стабільний дохід, 19.09.2017 набув на праві власності нерухоме майно (земельну ділянку), за станом здоров`я продовжує службу у Збройних силах України, є всі підстави для стягнення з нього на утримання повнолітньої дитини у розмірі частини всіх видів заробітку платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду і на весь період проходження навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23-річного віку. Посилаючись на вказані обставини, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 26 лютого 2025 року позов ОСОБА_8 - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років
В інший частині позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду в межах суми стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП – НОМЕР_1 , реєстрація місця проживання/перебування: АДРЕСА_1 ) на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 40 копійок.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Зазначає, що підтвердженням можливості ОСОБА_2  сплачувати аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, є факт його перебування на військовій службі у Збройних Силах України. Батьки відповідача  ОСОБА_10  та ОСОБА_11  мешкають окремо від нього, за іншою адресою, ніж у відповідача -  АДРЕСА_2 ; при цьому, відповідачем замовчано той факт, що разом з ними мешкає інша їх повнолітня дитина ОСОБА_11 , яка є військовослужбовцем та проходить військову службу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Доказів того, що відповідач підтримує своїх батьків, останнім не надано. Матеріальні можливості матері, на утриманні якої є також батьки пенсійного віку та малолітня дитина, окрім повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, значно нижчі, ніж у відповідача, який має середньомісячний заробіток у розмірі 57242 грн. - військовослужбовця, який проходить військову службу  ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказана обставина у справі є загальновідомою для сторін, а тому не доказується при розгляді справи у суді. У свою чергу, на відміну від ситуації, що склалась у відповідача, позивач, його діти та батьки у зв`язку з настанням загальновідомих подій, які мають місце на території України, з 2022 року є внутрішньо переміщеними особами, які знайшли тимчасовий притулок за адресою:  АДРЕСА_3 . Окрім спільного проживання  позивача з повнолітньою дитиною -  ОСОБА_3 та його батьками, на утриманні  ОСОБА_8  перебуває малолітня дитина -  ОСОБА_12 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Наголошує, що  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 09.08.2023 року є студентом денної форми навчання Харківського національного автомобільно-дорожнього університету, факультет - «Механічний», не має самостійних джерел існування, навчання дитини є її основним заняттям; у свою чергу, платник аліментів є працездатним та має стабільний дохід, за станом здоров`я продовжує службу у Збройних силах України, не має зобов`язань щодо утримання інших осіб, а тому є всі підстави для призначення аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі - 1/4частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня звернення до суду і за весь період проходження навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23-річного віку.
Також з апеляційною скаргою звернулася представник відповідача ОСОБА_2 , в якій просить  змінити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року по справі за позовом за позовом ОСОБА_8  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Визначити розмір аліментів, що підлягає стягненню з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання –  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - 1/10 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 27 серпня 2024 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , двадцяти трьох років. Наголошує, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, оскільки з позовом про стягнення аліментів звертається не син сторін, що продовжує навчання, а його мати – обов`язковою умовою є спільне проживання позивача з повнолітнім сином. Між тим, син сторін зареєстрований за іншою адресою ніж мати. У відзиві на позовну заяву сторона відповідача звертала увагу суду на те, що позивач не надала доказів спільного проживання з сином, а тому у позивача відсутнє право звернення до суду із позовом про стягнення на свою користь аліментів. Вказує, що в рішенні, що оскаржується зазначено, що при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Проте, фактично суд оцінює лише матеріальне становище відповідача та його здатність сплачувати аліменти, адже позивач не надала даних про свої доходи, збереження, наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна. Після отримання відзиву на позовну заяву, де сторона відповідача зазначала про відсутність доказів матеріального становища позивача, остання не скористалась правом документально довести своє твердження «перебування у гіршому матеріальному становищі ніж становище відповідача. Зазначає, що за час розгляду позивач жодного разу не надав обґрунтування, чому саме заявлена ним сума – 1/4 доходу відповідача – необхідна для утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відсутність обґрунтованих розрахунків створює враження, що позивач переслідує не стільки інтереси дитини, скільки власну матеріальну вигоду.
Також представник відповідача ОСОБА_2 надала відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій зазначила, що позивач не навела у чому недостатність аліментів у розмірі 1/8 частини заробітку відповідача, переклавши на суд обов`язок доведення своїх позовних вимог. У своїх позовних вимогах позивач не навела розрахунків, з яких суд зробив би висновок про розмір витрати, пов`язаних з навчанням ОСОБА_3 . Відповідач визнав свій обов`язок надавати матеріальну допомогу сину протягом всього часу його навчання до досягнення 23 років у розмірі 1/10 частина заробітку відповідача, що складає 5724,20 грн. У разі рівної участі батьків матеріальне розмір матеріального утримання повнолітнього сина складатиме більше 11 000 грн. Жодних обґрунтованих заперечень проти цієї суми позивач не навела, не зробив цього чого і суд першої інстанції, що стало підставою для оскарження рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційних скарг, вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційних скарг з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що середньомісячний дохід відповідача, як зазначено ним, складає 57 242 грн і доходить висновку, що позовні вимоги підлягають стягненню у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, оскільки такий розмір буде достатнім для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції у зв`язку з наступним.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 16 вересня 2000, який рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 розірвано (а.с. 12-13).
Від шлюбних стосунків сторони мають повнолітню дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01.09.2006, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 3 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 3288 (а.с. 11).
В свідоцтві про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками записані: батько – ОСОБА_2 , мати – ОСОБА_13 .
Згідно копії рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2012 справа № 2-3464/11, провадження № 2/2035/878/2012, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_13 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2011 року до повноліття дітей.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , видане Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1426, після укладення шлюбу, позивачка ОСОБА_13 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 14).
Відповідно до довідки № 27/925 від 13 серпня 2024 виданої Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Міністерства освіти і науки України, ОСОБА_3 є студентом 2 курсу; факультет – Механічний; денна форма навчання з 01.09.2023, закінчення навчання: 30.06.2027; термін навчання на 2-му курсі з 26.08.2024 по 31.08.2025; навчається на основі – бюджет, ступінь навчання – бакалавр (а.с. 15). Що також підтверджується копію студентського квитка серії НОМЕР_4 від 01.11.2023, дійсний до 30 червня 2027 року (а.с. 16).
Також судом встановлено, що у позивачки є малолітня дитина – ОСОБА_12 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 05.01.2021, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 29 (а.с. 67).
Позивачкою в підтвердження того, що у неї є батьки пенсійного віку надано суду: копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 від 30.03.2022, видане ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , вид пенсії: за віком (а.с. 68); копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_8 серії НОМЕР_9 від 19.09.2011, видане ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вид пенсії: за віком (а.с. 69).
Відповідачем в підтвердження того, що у нього є батьки пенсійного віку надано суду: копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_10 серії НОМЕР_11 від 30.09.2011, видане ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , вид пенсії: за віком (а.с. 39); копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_12 серії НОМЕР_13 від 28.07.2011, видане ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , вид пенсії: за віком (а.с. 40)
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
З матеріалів справи вбачається, що син сторін навчається на денній формі у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті Міністерства освіти і науки України Отже, повнолітній ОСОБА_3 не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє останнього можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, доказів про отримання стипендії матеріали справи не містять, у зв`язку з чим є таким, що потребує матеріальної допомоги.
В свою чергу відповідач є працездатною особою, проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 на займає посаду військовослужбовця. Відповідно до довідки №586 від 16.12.2024 року, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_16 за період з червня 2024 по листопад 2024 отримав дохід у сумі 343450,12 грн. 
На спростування позовних вимог, відповідачем долучено докази, що він має двох батьків похилого віку, які є непрацездатними та потребують підтримки сина.
Між тим, такі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до матеріалів справи його батьки є пенсіонерами та утримують пенсійне забезпечення.
Доводи позивача, яка зазначає, що на її утриманні є також батьки пенсійного віку та малолітня дитина не дають підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Стосовно доводів відповідача про те, що позивач не надала доказів спільного проживання з сином, а тому у позивача відсутнє право звернення до суду із позовом про стягнення на свою користь аліментів, колегія суддів зазначає, що вказані доводи спростовуються матеріалами справи, а саме довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно яких мати ОСОБА_8 та син ОСОБА_3 фактично проживають з адресою: АДРЕСА_3 . (а.с. 64-65). 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що з огляду на право повнолітнього ОСОБА_3 на утримання від обох батьків, достатнім та обгрунтованим буде визначення аліментів у розмірі 1/8 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що забезпечить йому необхідну матеріальну підтримку на період навчання, як це правильно визначив суд першої інстанції.
Таким чином, доводи, викладені в апеляційних скаргах не спростовують висновки суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення має бути залишено без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишаються без задоволення.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1  та ОСОБА_2   - залишити без задоволення.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова 26 лютого 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий                                                                 Н.П. Пилипчук

Судді                                                                        О.Ю. Тичкова

                                                                       О.В. Маміна