Справа № 128/214/21
Провадження № 22-ц/801/1718/2025
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року	Справа № 128/214/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Матківської М. В., Рибчинського В. П.,

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору – Служба у справах дітей Вінницької міської ради,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сахарової Марії Андріївни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року, постановлену у складі судді Шевчук Л. П.,

встановив:

Короткий зміст вимог 
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
26 травня 2025 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про зупинення провадження у справі, яке мотивувала тим, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа № 128/1770/25, де відповідачка та син сторін визнані потерпілими від неправомірних дій ОСОБА_1 , який чинить домашнє насильство.
Відповідачка зазначила, що об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. 
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просила суд зупинити провадження у справі до вирішення по суті та прийняття рішення по кримінальній справі за № 128/1770/23 про домашнє насильство.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні № 128/1770/25 по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яка перебуває на розгляді у Вінницькому районному суді Вінницької області.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що вирішення справи № 128/1770/25 має безпосереднє відношення до предмету розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею і може вплинути на результат розгляду останньої та унеможливлює її розгляд.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким судовим рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 27 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Береговий О. Ю., Сало Т. Б.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б. замінено на суддів Матківську М. В., Рибчинського В. П.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 липня 2025 року справу призначено до розгляду на 31 липня 2025 року в порядку письмового провадження. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що зупинення провадження у справі призведе до невиправданого затягування розгляду справи, яка перебуває у суді на розгляді уже понад чотири роки.
ОСОБА_2 постійно чинить перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні із сином, зловживає процесуальними правами, її дії призвели до безпідставного відкриття кримінального провадження, яке було ініційовано виключно для позбавлення права батька бачитися із дитиною.
Окрім того в оскаржуваній ухвалі суд жодним чином не мотивував об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до набрання законної сили рішенням у справі № 128/1770/25, без будь-яких доказів прийнявши оціночні доводи відповідачки.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачка просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Позиція суду апеляційної інстанції
Справа розглядається в порядку частини другої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку цивільного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
У постанові від 25 травня 2022 року у справі № 759/7515/21 (провадження № 61-17497св21) Верховний Суд зазначив, що пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України передбачено, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду потрібно у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі. Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Наведені обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у такій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто, між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.
Метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для зупинення провадження у справі. Взаємопов`язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі.
Відповідних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 червня 2019 року у справі №  910/12694/18.
Із матеріалів справи вбачається, що предметом спору у цій справі є визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним.
Предметом розгляду справи № 128/1770/25 є кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12019020100001113 від 17 грудня 2019 року відносно ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України – домашнє насильство. 
Мотивуючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції зазначив, що вирішення справи № 128/1770/25 має безпосереднє відношення до предмету розгляду цивільної справи.
Проте колегія суддів констатує, що зі змісту ухвали неможливо встановити об`єктивну неможливість розгляду справи № 128/214/21 до вирішення справи № 128/1770/25.
Апеляційний суд зауважує, що під умотивованістю судового рішення розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, вмотивованість є обов`язковою вимогою, відмінною від вимоги щодо обґрунтованості судового рішення. Причому вмотивованість судового рішення це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті, тобто фактично «вмотивованість» та «обґрунтованість» судового рішення є двома взаємопов`язаними вимогами, які співвідносяться, як форма (спосіб зовнішнього відображення) та зміст.
Натомість суд першої інстанції при вирішенні питання про зупинення провадження у справі обмежився лише формальними висновками про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
Відтак, доводи апеляційної скарги є підставними, тому вона підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до Вінницького районного суду Вінницької області.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вказану ухвалу суду слід скасувати на підставі статті 379 ЦПК України, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Водночас апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки скарга містить вимогу про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, однак розгляд питання про зупинення провадження у справі, поданого до місцевого суду, не входить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сахарової Марії Андріївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2025 року скасувати.
Справу № 128/214/21 за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий                                                                   В. В. Оніщук

Судді                                                                                            М. В. Матківська

                                                                                                В. П. Рибчинський