ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2810/25 Справа № 215/3118/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року                                                м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.,
суддів – Зубакової В.П., Корчистої О.І.

сторони у справі
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024, яке ухвалено суддею Квятковським Я.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щощо дати складання повного судового рішення відсутні),

В С Т А Н О В И В

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ТзОВ «Кларікс РЕМ 23» про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просить стягнути з відповідача невиплачену суму на день звільнення в розмірі 26 699,33 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що на день звернення до суду складає 20 323,68 грн, моральну шкоду, а також судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що з 02.02.2017 працювала машиністом крана 6 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №4 до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ». На підставі наказу №3/35у від 07.04.2023 ОСОБА_1 було звільнено за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільнені їй не була виплачена заробітна плата в сумі 26699,33 грн, та у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати при звільненні, позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 20323,68 грн.
Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2023 задоволено клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» на належного відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ».
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату в сумі 26699,33 грн, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 20323,68 грн, а всього 47023,01 грн.
Стягнуто на користь держави з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» судовий збір у розмірі 2147,20 грн.
В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з`ясування обставин справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не направив відповідачу ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», що є правонаступником відповідача ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі, що є підставою для скасування рішення суду.
Наполягає на тому, що належним відповідачем по справі є саме роботодавець позивача - ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», а стягнення заробітної плати з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є помилковою. Так, судом першої інстанції не було досліджено обставини створення ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» і не з`ясовано питання про те, чи прийняв останній на себе зобов`язання по виплаті нарахованої заробітної плати.
Зазначає, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» створено шляхом виділу із ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», із передачею йому активів та пасивів за розподільчим балансом та зобов`язання по заробітній платі не передавалися.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 02.02.2017 р. працювала у ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», правонаступником якого є ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», на посаді машиніста крана 6 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування № 4, наказом № 3/53у від 07.04.2023 р. звільнена за угодою сторін, згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивачки та копією наказу ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», а.с. 11-12.
За лютий 2022 року ОСОБА_1 була нарахована зарплата у розмірі 14 159,79 грн, за березень 2022 року була нарахована зарплата у розмірі 13 676,58 грн, а.с. 2, 13-25. Середній заробіток складає 14159,79 грн +13676,68 грн /2 – 19,5 % податок на доходи фізичних осіб і військовий збір = 11204,18 грн
Заборгованість по виплаті зарплати з урахуванням отриманих коштів за січень 2023 року становить 7565,45 грн, за лютий 2023 року - 7929,70 грн , за березень 2023 року -11 204,18 грн а.с. 13-21.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 05.07.2023, товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що  ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», правонаступником якого є ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», у встановлені строки не виплачував заробітну плату, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» на користь позивача невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку та компенсації невикористаної відпустки.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.
Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до частини шостої тієї ж статті своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.
Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 4 ч. 4 ст. 4, 6, 7 Закону України "Про відпустки" установлюються такі види щорічних відпусток, як основна відпустка, додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці та додаткова відпустка працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
При цьому, за змістом ч. 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Статтею 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Як встановлено судом та визнається сторонами, позивачка ОСОБА_1 у період з 02.02.2017 по 07.04.2023 працювала на посаді машиніста крана 6 розряду виробничої дільниці з ремонту устаткування №4 ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ».
На час звільнення існувала заборгованість по виплаті позивачу заробітної плати.
Відповідно до статті 117 КЗпП України, в редакції Закону № 2352-IX від 01 липня 2022 року, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Відповідно до розрахунку суду та згідно форми ОК-5, заробітна плата позивача з урахуванням податків та зборів складає - за лютий 2022 – 14159,79 грн, за березень 2022 – 13676,68 грн, а всього - 27 836,47 грн.
Середній заробіток складає: 27 836,47 грн /2 – 19,5 % податок на доходи фізичних осіб і військовий збір= 11204,18 грн.
Заборгованість по виплаті зарплати з урахуванням отриманих коштів за січень 2023 року становить 7565,45 грн, за лютий 2023 року - 7929,70 грн, за березень 2023 року -11 204,18 грн.
Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд не з`ясував питання про те, чи було пред`явлено позивачем, як кредитором, вимоги щодо виплати заробітної плати до ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основного боржника, отримання від останнього відмови від задоволення такої вимоги або не одержання від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки матеріалами справи підтверджено порушення строків задоволення вимог ОСОБА_1 із виплати належної їй заробітної плати з боку роботодавця ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23». 
Наведене вище спростовує доводи апеляційної скарги про те, що належним відповідачем по справі є саме роботодавець позивача - ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», а заміна його на ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» є помилковою.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», як з правонаступника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», на користь ОСОБА_1 невиплаченої заробітної плати.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та розгляд справи без належного повідомлення ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» про час та місце розгляду справи, а також те, що сторона не отримувала позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи 04 серпня 2023 року та 22 вересня 2023 року на адресу суду першої інстанції від відповідача ТОВ «Промислові-ремонти» надходили клопотання про заміну відповідача (а.с.65, 80).
Тобто сторона відповідача була обізнана щодо розгляду зазначеної справи та суті спору.
З огляду на те, що під час розгляду справи у суді, сторона має право та обов`язок цікавитися станом провадження та добросовісно користуватися процесуальними правами, колегія суддів відноситься критично до викладених з цього приводу доводів.
Вимоги апеляційної скарги, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Доводи ж апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права не впливають на правильність висновків суду по суті спору, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування судового рішення (ч. 2 ст. 376 ЦПК України).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» залишити без задоволення.
Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 10 червня 2025 року.

Головуючий:                                                                        Я.М.Бондар

Судді:                                                                                В.П.Зубакова 

                                                                                       О.І.Корчиста