УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/1575/24 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М. 
Номер провадження №33/4805/440/25
Категорія ч.5 ст.126 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду,  ОСОБА_1 14.06.2024 о 21 год 35 хв на а/д М-07 79 км, поблизу с.Білий Берег керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 , та при цьому не мав права керувати даним транспортним засобом, правопорушення вчинив повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.1 а Правил дорожнього руху України, згідно якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, пославшись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, послався на неналежне повідомлення його судом про розгляд справи, внаслідок чого вважає порушеним його право на участь у судовому засіданні та право на захист. Наголосив, що протокол про адміністративне правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення є надуманими, не відповідають реальним обставинам справи, складені працівниками поліції у його відсутність та йому не вручені, будь-які свідки події відсутні. Вказав, що він не керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_1 за вказаних у протоколі обставин. Крім того, його матері належить автомобіль Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 . Також, зазначив, що 14.06.2024 він зі своєю матір`ю перебував в м.Березань Київської області, що підтверджується виданим йому лабораторним висновком овочево-продовольчого ринку. Вважає, що постанова суду не ґрунтується на належних та допустимих доказах. 
Одночасно апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови. Як на поважну причину пропуску строку на апеляційне оскарження  ОСОБА_2  посилається на те, що копію оскаржуваної постанови отримав поштою лише 12.02.2025.
Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи,  ОСОБА_2  до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких клопотань не надсилав, а тому суд розглянув справу у його відсутність, що відповідає ч.6 ст.294 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення,   перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Постанова судді згідно ст.283 КУпАП має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, не підтверджується доказами.
Так, частиною 2-4 ст.126 КУпАП встановлена відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ч.5 ст.126 КУпАП повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Як на доказ винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, суд першої інстанції послався на: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №745529 від 14.06.2024, згідно якого,  ОСОБА_1  14.06.2024 о 21 год 35 хв на а/д М-07 79 км, Житомирська область Коростенський район, поблизу с.Білий Берег керував транспортним засобом Renault Megane, державний номерний знак НОМЕР_2 , та при цьому не мав права керувати даним транспортним засобом, адміністративне правопорушення вчинив повторно протягом року (протокол серії ААБ №510409 від 21.12.2023 за ч.5 ст.126 КУпАП, рішення Бородянського районного суду м. Житомира від 15.03.2024), чим порушив вимоги п.2.1 а) Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.5 ст.126 КУпАП  (а.с.3-4); довідку інспектора ВАП УПП в Житомирській області ДПП від 18.06.2024 про те, що  ОСОБА_2  отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом НОМЕР_3 від 24.06.2023, категорії «С» (а.с.6); довідку інспектора ВАП УПП в Житомирській області ДПП від 18.06.2024, відповідно до якої  ОСОБА_2  притягувався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП згідно протоколу ААД №510409 від 21.12.2023 (а.с.7); постанову серії ДП18 №759990 від 14.06.2024, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП (а.с.5); постанову судді Бородянського районного суду Київської області від 15.03.2024 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.12); рапорт лейтенанта поліції інспектора взводу №1 роти №2 БУПП в Житомирській області ДПП Оваденко від 20.10.2024, зі змісту якого вбачається, що 14.06.2024 близько 21 год 35 хв за порушення п.п.19.1 ПДР України було зупинено транспортний засіб Renault Megane, державний номерний знак  НОМЕР_2 , під керуванням водія  ОСОБА_1 . Під час перевірки особи водія за базою ІПНП встановлено, що  ОСОБА_2 посвідчення водія категорії «В» не отримував та є позбавленим права керування транспортним засобом суддею Бородянського районного суду Київської області від 15.03.2024 на п`ять років. В подальшому відносно  ОСОБА_1 було винесено постанову серії ДП18 №759990 від 14.06.2024 за ч.4 ст.126 КУпАП та складено протокол серії ААД №745529 за ч.5 ст.126 КУпАП (а.с.12).
В той же час, суд першої інстанції при винесення оскаржуваної постанови не звернув уваги на те, що працівниками поліції в порушення ч.2 ст.251 КУпАП не долучено до матеріалів справи належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту керування  ОСОБА_2 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин.
Між тим, обов`язок органу (особи), який склав протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції не було належним чином задокументовано та не доведено допустимими доказами факту керування  ОСОБА_3  транспортним засобом. При цьому, наявний в матеріалах справи рапорт працівника поліції не може бути покладений в основу висновку про винуватість особи, оскільки такий не підтверджений іншими доказами, зокрема технічним засобами фіксації, поясненнями свідків або самого  ОСОБА_3 . Протокол про адміністративне правопорушення, як і постанова серії ДП18 №759990 від 14.06.2024 про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122, ч.4 ст.126 КУпАП, містять лише відмітку про відмову особи від підпису, а тому такі процесуальні документи не можуть беззаперечно підтверджувати факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом за вказаних у протоколі обставин.
Відповідно до практики Європейського  суду з прав людини, апеляційний суд не може перебирати на себе функцію обвинувачення та збирати докази, оскільки це суперечить принципу справедливого судового розгляду, змагальності та об`єктивності розгляду справи.  
Враховуючи зазначені обставини, приходжу до висновку про недоведеність об`єктивної сторони інкримінованого  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, а відтак - і про відсутність в його діянні складу даного адміністративного правопорушення, оскільки у відповідності до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП
       Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Малинського районного суду Житомирської області від 13 вересня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП - скасувати.
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич