ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 серпня 2025 року           справа №200/1225/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (повне судове рішення складено 27 травня 2025 року) у справі № 200/1225/25 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - Управління), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.02.2025 №914270320312 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 31.01.2025;
зобов`язати Управління зарахувати позивачу до пільгового стажу роботи, періоди:
- за Списком робіт, затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ І, період роботи з 20.09.2002 по 20.09.2006;
- на провідній посаді гірника очисного забою, машиніста гірничих виїмкових машин з 21.09.2006 по 11.05.2016 та період знаходження на інвалідності з 11.05.2016 по 31.01.2025;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розрахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи з 21.09.2006 по 11.05.2016, з 11.05.2016 по 31.01.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 за кожний повний рік донарахувати додатково по три місяці підземного стажу;
зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 31.01.2025.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.01.2025 звернувся із заявою до Пенсійного фонду України про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 06.02.2025 №914270320312 Відповідачем відмовлено Позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного стажу роботи в підземних умовах 25 років. Рішення відповідача обґрунтовано тим, що під час розгляду матеріалів пенсійної справи з`ясовано, що 03.05.2024 було проведено перерахунок згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі №200/7348/23, згідно якого зобов`язано зарахувати до пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 16.12.2015 по 20.11.2023 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із переведенням на пенсію за віком. Після перерахунку підземний стаж становить: підземні роботи, професії за постановою №202 - 5 років 4 місяці 27 днів, підземні роботи, провідні професії - 15 років 3 місяці 29 днів. Вважає рішення від 06.02.2025 №914270320312 протиправним та таким що підлягає до скасування.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2025 №914270320312, про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 з 31.01.2025.
Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву позивача від 31.01.2025 щодо переведення на інший вид пенсії та зарахування до підземного пільгового стажу роботи період знаходження на інвалідності, зарахувавши період роботи з 21.09.2006 по 15.12.2015 на посаді «гірник очисного забою» та період знаходження на інвалідності з 21.11.2023 по 31.01.2025 до його пільгового стажу роботи, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних професіях відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України № 1058-IV, розрахувавши періоди роботи з 21.09.2006 по 11.05.2016, з 12.05.2016 по 31.01.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті. Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 (далі - Постанова № 202).
Під час розгляду матеріалів пенсійної справи відділом перерахунків пенсій № 5 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було з`ясовано, що 03.05.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області було проведено перерахунок пенсії згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі №200/7348/23, згідно якого зобов`язано було зарахувати до пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 16.12.2015 по 20.11.2023 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із переведенням на пенсію за віком. В постанові Перший апеляційний адміністративний суд від 15.04.2024 по справі №200/7348/23 зазначив, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8, надані на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 81 від 22 лютого 1992 року, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 8 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а. Таким чином, роз`яснення не є нормативним актом, тому не підлягає обов`язковому застосуванню пенсійним органом при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ч. 3 ст. 114 Закону № 1058. Після перерахунку страховий стаж заявника становить 21 рік 0 місяців 12 днів. Підземний стаж становить: підземні роботи, професії за постановою № 202 - 5 років 4 місяці 27 днів, підземні роботи, провідні професії - 15 років 3 місяці 29 днів. Отже, враховуючи зазначене, відділом перерахунків пенсій № 5 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було вирішено відмовити у проведені перерахунку пенсії, оскільки право на переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у заявника відсутнє через відсутність необхідного пільгового стажу.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , Позивач у спірні періоди працював:
з 20.09.2002 по 27.09.2002 заняття в учбовому пункті в/о «Красноармійськвугілля» ДП шахта «Центральна»;
01.10.2002 прийнято учнем машиніста підземних установок на час виробничої практики;
29.10.2002 звільнений у зв`язку із закінченням практики;
25.11.2002 прийнято машиністом підземних установок підземний в/о «Красноармійськвугілля» ДП шахта «Родинська»;
12.07.2003 звільнений за згодою сторін;
21.07.2003 прийнято машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем у шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;
16.08.2004 звільнено за власним бажанням;
з 16.08.2004 по 02.09.2004 заняття в учбовому пункті ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1»;
03.09.2004 прийнято машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем у шахті;
21.09.2006 переведено учнем гірника очисного забою на час практики підземним з повним робочим днем у шахті;
23.02.2007 переведено гірником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті;
12.05.2016 переведено учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту обладнання на час практики;
29.06.2016 переведено електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту обладнання.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №788арх від 16.12.2015, Позивач працював повний робочий день на ДП «ВК «Краснолиманська» та в період з 21.07.2003 по 16.08.2004 виконував гірничі роботи за професією, посадою машиніст підземних установок, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1а код КП 1.1а. Підстава: постанови КМУ від 26.01.91 №10, від 11.03.94 №162, від 16.01.2003 №36.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №427 від 15.12.2015, Позивач працював повний робочий день на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» та в період з 20.09.2002 по 27.09.2002 заняття в учбовому пункті за професією учень машиніста підземних установок підземний з оплатою підземного працівника, 01.10.2002 учень машиніста підземних установок підземний з оплатою підземного працівника, 29.10.2002 звільнений у зв`язку із закінченням практики, виконував гірничі роботи з видобутку вугілля, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1 код КП 1010100а-14010.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №959 від 15.12.2015, Позивач працював повний робочий день на підземних роботах на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», в період з 16.08.2004 по 02.09.2004 – учбовий пункт з оплатою за тарифною ставкою підземного робітника, з 03.09.2004 по 17.09.2006 – машиніст підземних установок ділянки №7, з 18.09.2006 по 20.09.2006 – учбовий пункт з оплатою за тарифною ставкою підземного робітника, з 21.09.2006 по 30.12.2006 – учень гірника очисного забою підземний ділянка №7, з 31.12.2006 по 22.07.2007 – машиніст підземних установок ділянки №7, з 23.02.2007 по теперішній час – гірник очисного забою підземний ділянка №7, виконувались у виробництві гірничі роботи, ведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля  з машиніст підземних установок, гірник очисного забою підземний, що передбачені Списком 1 розділ 1 підрозділ 1.1а. Підстава: постанови КМУ від 26.01.91 №10, від 11.03.94 №162, від 16.01.2003 №36.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній №01-10/1729 від 16.12.2015, Позивач працював повний робочий день на ОП «Шахта «Родинська», і за період з 25.11.2002 по 12.07.2003 виконував гірничі роботи за професією, посадою машиніст підземної установки підземний, що передбачена Списком 1 розділ 1 підрозділ 1а код КП 1010100а. Підстава: постанови КМУ від 26.01.91 №10, від 11.03.94р. №162, від 16.01.2003 №36.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області  як отримувач пенсії по інвалідності, яка призначена у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.
25 липня 2015 року складений Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 22 липня 2015 року о 00 годині 30 хвилин у 6 північній лаві бремсбергу блоку №5 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з ОСОБА_1 та Акт №41 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.
10 грудня 2015 року ОСОБА_1 довічно встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку трудовим каліцтвом (довідка до акта медико-соціальної експертизи серія 10 АВВ №430169).
За інформацією, яка міститься в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу форма ОК-5» спеціальний стаж Позивача за період з 2002 року по 2006 рік облікований за кодом ЗПЗ013А, за період з 2007 року по 07.2016 року - за кодом ЗПЗ014А2.
31.01.2025 Позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою, щодо переведення на інший вид пенсії та зарахування до підземного пільгового стажу роботи період знаходження на інвалідності.
Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.02.2025 №914270320312 позивачу було відмовлено у проведені перерахунку пенсії, а саме переведення на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.
В рішенні, зокрема, було зазначено, що під час розгляду матеріалів пенсійної справи з`ясовано, що 03.05.2024 було проведено перерахунок згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 по справі №200/7348/23, згідно якого зобов`язано зарахувати до пільгового стажу час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 16.12.2015 по 20.11.2023 відповідно до ч.3 ст.114 Закону України №1058 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із переведенням на пенсію за віком. Після перерахунку страховий стаж заявника становить 21 рік 0 місяців 12 днів. Підземний стаж становить: підземні роботи, професії за постановою №202 - 5 років 4 місяці 27 днів, підземні роботи, провідні професії - 15 років 3 місяці 29 днів.
Згідно наданого розрахунку стажу РС-право періоди роботи Позивача з 20.09.2002 по 27.09.2002, з 01.10.2002 по 26.10.2002, з 25.11.2002 по 12.07.2003, з 21.07.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004, з 03.07.2004 по 16.08.2004, з 17.08.2004 по 20.09.2006, з 31.12.2006 по 31.07.2014, з 02.08.2014 по 15.12.2015 зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в. Періоди роботи з 16.12.2015 по 20.11.2023 зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, П/П, підземні, інші. Періоди роботи з 21.09.2006 по 30.12.2006 зараховано до страхового стажу. Період роботи з 21.11.2023 по 31.01.2025 взагалі не зараховано до стажу.
Спірні правовідносини виникли з приводу правомірності відмови в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст. 3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Тобто, конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV, які є чинними на час виникнення спірних відносин.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII, який діє з 11.10.2017, внесено зміни до Закону № 1058 зокрема доповнено розділом XIV-I «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян» та статтю 114 «Пенсія за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників».
Відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058 в редакції Закону № 2148, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058 за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третього пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Постановою Кабінету Міністрів України N 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 по справі №311/2865/13-а.
Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , Позивач у спірні періоди працював:
з 20.09.2002 по 27.09.2002 заняття в учбовому пункті в/о «Красноармійськвугілля» ДП шахта «Центральна»;
01.10.2002 прийнято учнем машиніста підземних установок на час виробничої практики;
29.10.2002 звільнений у зв`язку із закінченням практики;
25.11.2002 прийнято машиністом підземних установок підземний в/о «Красноармійськвугілля» ДП шахта «Родинська»;
12.07.2003 звільнений за згодою сторін;
21.07.2003 прийнято машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем у шахті ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська»;
16.08.2004 звільнено за власним бажанням;
з 16.08.2004 по 02.09.2004 заняття в учбовому пункті ВАТ «Вугільна компанія «Шахта «Красноармійська-Західна №1»;
03.09.2004 прийнято машиністом підземних установок підземним з повним робочим днем у шахті;
21.09.2006 переведено учнем гірника очисного забою на час практики підземним з повним робочим днем у шахті;
23.02.2007 переведено гірником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті;
12.05.2016 переведено учнем електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту обладнання на час практики;
29.06.2016 переведено електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту обладнання.
Суд зазначає, що трудова книжка Позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення та наведені відомості у трудовій книжці про роботу позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
На час роботи позивача були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановами Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003.
Вказаними постановами було передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах (Список 1 розділ І підрозділ 1, код 1010100а та Список 1 розділ І підрозділ 1, підпункт 1.1а).
Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2011 року (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.
Суд зазначає, що КМУ 31.03.1994 прийнято постанову № 202 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яка чинна на час розгляду справи.
Відповідно до п. І, ІІ Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до зазначених вище робіт зокрема відносяться підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю); підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів: бурильники шпурів (крім зайнятих на видобутку руд чорних і кольорових металів); бурильники свердловин (підземні); гідромоніторники підземні; гірники підземні; гірники з ремонту гірничих виробок; гірничі майстри і механіки добувних і підготовчих (гірничо-капітальних) дільниць; гірничі майстри підземних дільниць; гірничомонтажники підземні; електрослюсарі підземні; енергетики підземних дільниць, їх заступники та помічники; кріпильники; майстри-підривники, підривники; машиністи бурових установок (крім машиністів бурових установок на підземному видобутку руд) та їх помічники; машиністи вантажних автомобілів (підземні); машиністи вібронавантажувальних установок; машиністи екскаваторів (підземні); машиністи електровозів (підземні); машиністи змішувальних установок гідрозакладання; машиністи навантажувальних машин; машиністи навантажувально-доставних машин; машиністи підіймальних машин (підземні); машиністи підземних установок; машиністи прохідницьких комплексів; машиністи скреперних лебідок; механіки підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних змін; роздавальники ВР; стволові (підземні).
Отже, законодавець саме Постановою № 202 від 31.03.1994 визначив, список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах.
Як встановлено судом в період з 20.09.2002 по 29.10.2002 та з 25.11.2002 по 20.09.2006 Позивач працював за посадою «машиніст підземних установок», що передбачена постановою КМУ від 31.03.1994 № 202.
Згідно наданого розрахунку стажу РС-право періоди роботи Позивача з 20.09.2002 по 27.09.2002, з 01.10.2002 по 26.10.2002, з 25.11.2002 по 12.07.2003, з 21.07.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.06.2004, з 03.07.2004 по 16.08.2004, з 17.08.2004 по 20.09.2006, з 31.12.2006 по 31.07.2014, з 02.08.2014 по 15.12.2015 було зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в.
Отже, оскільки періоди роботи з 20.09.2002 по 20.09.2006 вже було зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в, місцевий суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Позивачем рішення окружного суду не оскаржено.
При цьому, суд звертає увагу, що частиною 3 статті 114 Закону №1058 чітко визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Як встановлено судом, позивач у періоди з 21.09.2006 по 11.05.2016 працював на посаді «гірник очисного забою» яка відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 відноситься до провідної професії.
Щодо часу перебування позивача на інвалідності, суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, нещасний випадок на виробництві підтверджений актом Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 22 липня 2015 року о 00 годині 30 хвилин у 6 північній лаві бремсбергу блоку №5 ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» з ОСОБА_1 та Акт №41 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом.
10 грудня 2015 року ОСОБА_1 довічно встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку трудовим каліцтвом (довідка до акта медико-соціальної експертизи серія 10 АВВ №430169).
Отже позивач є особою з інвалідністю, на час розгляду справи йому встановлена третя група інвалідності.
Як вже встановлено судом, позивачу призначено та він отримує пенсію по інвалідності від нещасного випадку на виробництві.
Крім того, суд зазначає, що відповідач не заперечує факт перебування позивача на інвалідності, у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.
Матеріалами справи підтверджено, що інвалідність позивача є наслідком трудового каліцтва, отриманого під час роботи гірника очисного забою з повним робочим днем в шахті, тобто за професією, що передбачена Списком № 1 і дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, за провідною професією, що підтверджено записами в трудовій книжці та пільгових довідках.
Частиною 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відповідна гарантія встановлена і положеннями частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці», якою передбачено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Таким чином, час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням як до, так і після 1 січня 2004 року зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Статтею 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII визначено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.
Суд зазначає, що, абзац 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прямо не пов`язує право особи з інвалідністю на зарахування (не зарахування) до пільгового стажу періодів роботи коли він працював, маючи при цьому групу інвалідності, пов`язану з нещасним випадком на виробництві. Відтак, право особи з інвалідністю працювати на інших посадах не впливає на застосування частини 5 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постановах від 05 грудня 2019 року у справі № 185/8539/16-а, від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а.
Отже, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно наданого розрахунку стажу РС-право періоди роботи Позивача з 31.12.2006 по 31.07.2014, з 02.08.2014 по 15.12.2015 було зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, пост.202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в. Періоди роботи з 16.12.2015 по 20.11.2023 було зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, П/П, підземні, інші. Періоди роботи з 21.09.2006 по 30.12.2006 зараховано лише до страхового стажу. Період роботи з 21.11.2023 по 31.01.2025 взагалі не зараховано до стажу.
Отже, оскільки періоди роботи з 16.12.2015 по 20.11.2023 вже було зараховано до пільгового стажу передбаченого Ст.14, П/П, підземні, інші, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що періоди роботи з 21.09.2006 по 15.12.2015 на посаді «гірник очисного забою» та період знаходження на інвалідності з 21.11.2023 по 31.01.2025 підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних професіях відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV.
Щодо застосування вимог Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, суд зазначає таке.
Відповідач у відзиві на позов вказав, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.
Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу включає Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:
- кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
У постанові від 18 листопада 2024 року у справі № 200/1009/24 Верховний Суд зазначив, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.
Також у вказані постанові Верховний Суд указав наступне: «висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а, оскільки у зазначених постановах Верховний Суд не вказав на неприпустимість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 в цілому, а зазначив, що Роз`яснення № 8 носить рекомендаційний характер.»
Отже, відсутні підстави для не застосування відповідачем указаних роз`яснень.
Враховуючи той факт, що станом на час звернення позивача з заявою про переведення на інший вид пенсії та зарахування до підземного пільгового стажу роботи період знаходження на інвалідності, його стаж роботи на підземних роботах та в металургії становив більше 10 років, відповідач повинен був застосовувати Роз`яснення № 8 та розраховувати пільговий стаж позивача, набутий на посадах провідних професій, за формулою: 1 рік такої роботи додатково надає 3 місяці пільгового стажу.
Суд звертає увагу, що у спірному рішенні про відмову у призначенні пенсії не зазначено підстав для не зарахування вказаних періодів, що також свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 у справі № 815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Як вже зазначалося судом, оскаржуване рішення не містить конкретних періодів роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу. Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.
Отже, спірне рішення від 06.02.2025 №914270320312 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.
В той же час, при вирішені цього спору суд керується ч. 2 ст. 2 КАС України, в силу якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч. 2 ст.19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.
Критерій «прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.
Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.
Так, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Науковий висновок Верховного Суду щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією від 13 квітня 2018 року.
Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи бездіяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким;
- дискреційне повноваження надається у спосіб його закріплення в оціночному понятті, відносно-визначеній нормі, альтернативній нормі, нормі із невизначеною гіпотезою. Для позначення дискреційного повноваження законодавець використовує, зокрема, терміни «може», «має право», «за власної ініціативи», «дбає», «забезпечує», «веде діяльність», «встановлює», «визначає», «на свій розсуд». Однак наявність такого терміну у законі не свідчить автоматично про наявність у суб`єкта владних повноважень дискреційного повноваження; подібний термін є приводом для докладного аналізу закону на предмет того, що відповідне повноваження є дійсно дискреційним;
- при реалізації дискреційного повноваження суб`єкт владних повноважень зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог;
- критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Суд зазначає, що в межах цієї справи суд позбавлений можливості дослідити питання виконання всіх умов, визначених законодавством, для прийняття рішення про призначення пенсії. Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог у частині зарахування спірних періодів до пільгового стажу, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення, індексації і перерахунку пенсій громадянам, та на свій розсуд зобов`язати відповідача призначити пенсію.
З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 31.01.2025 щодо переведення на інший вид пенсії та зарахування до підземного пільгового стажу роботи період знаходження на інвалідності, зарахувавши період роботи з 21.09.2006 по 15.12.2015 на посаді «гірник очисного забою» та період знаходження на інвалідності з 21.11.2023 по 31.01.2025 до його пільгового стажу роботи, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних професіях відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV, розрахувавши періоди роботи з 21.09.2006 по 11.05.2016, з 12.05.2016 по 31.01.2025 на провідних професіях з кратністю відповідно до Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992 та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року у справі № 200/1225/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 серпня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко

                                                                                                              І. В. Геращенко

                                                                                                              Т. Г. Гаврищук