ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 липня 2025 року                       
м. Київ
 
справа № 569/6297/22
провадження № 61-2654св24 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
позивач -   ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МЖК-Сім`я»,
третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Сім`я» на постанову Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024  року у складі колегії суддів: Ковальчук Н. М., Хилевич С. В., Шимків С. С.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «МЖК-Сім`я», третя особа - ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс», про визнання майнових прав на житлове приміщення.
Позов мотивований тим, що між нею ТОВ «МЖК-Сім`я», ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс» 09 жовтня 2020 року укладено договір про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - двокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1 . В п. 4 Договору передбаченого, що вона як Змінений Новий власник з моменту повної оплати коштів, зазначених у п. 8 Договору, набуває майнові права на вказану квартиру. Передача майнових прав відбувається за 36 622,70 дол. США, що еквівалентно 1 043 746,95 грн по ринковому курсу. 
Як було передбачено Договором, у день його підписання вона передала менеджеру ТОВ «МЖК-Сім`я» 31 500,00 дол. США, решту суми сплатила окремими платежами відповідно до п. 8 Договору, оплата яких підтверджується квитанціями. За повідомленням менеджера ТОВ «МЖК-СІМ`Я» підтвердженням отримання завдатку у розмірі 31 500,00 дол. США є факт підписання договору. 
В грудні її по телефону повідомили про шахрайські дії менеджера ТОВ «МЖК-Сім`я» ОСОБА_2 , якій вона безпосередньо передавала гроші за придбану нерухомість. 07 лютого 2022 року отримала листи від 02 лютого 2022 року №1, №2 від відповідача, яким повідомляє, що в Товаристві відсутній будь-який договір, підписаний із ОСОБА_1 , і предметом якого є квартира АДРЕСА_2 . 
Станом на 23 травня 2022 року вона виконала свої зобов`язання за Договором купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва. 
Просила суд:
            визнати майнове право за позивачем на двокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1 ; 
заборонити ТзОВ «МЖК-Сім`я» та будь-яким іншим особам, в тому числі правонаступникам відповідача, вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на двокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що між ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я» ніколи не укладався договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року чи будь-якої іншої дати, предметом якого були би майнові права на відповідну двокімнатну квартиру. Директор ТОВ «МЖК-Сім`я» ОСОБА_3 не підписував Договору про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (відступлення права вимоги), який за твердженням позивачки нібито укладений 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 . Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що станом на 09 жовтня 2020 року ТОВ «МЖК-Сім`я» являлося власником майнових прав на вказану двокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_2 , а також відсутній із ТОВ «Рівненський МЖК» договір купівлі-продажу майнових прав на вказану квартиру.
Щодо посилання представника позивача на наявність на оскаржуваному договорі печатки відповідача, то відповідно до частин першої, третьої статті 58-1 ГК України печатка не є обов`язковим реквізитом правочину та не створює юридичних наслідків, а тому не може бути підтвердженням погодження умов договору відповідачем.
Доказів того, що ОСОБА_4 працювала менеджером ТОВ «МЖК-Сім`я», а також підтвердження зарахування на рахунки відповідача після підписання договору завдатку на суму 31 500,00 дол. США матеріали справи не містять.
Оскільки позивачем у справі не доведено виникнення та існування між нею та ТОВ «МЖК-Сім`я» правовідносин з договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, відсутні підстави для задоволення її позову.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024  року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 25 жовтня 2023 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 майнове право на двокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_3  Рівне.
Заборонено ТОВ «МЖК-Сім`я» та будь-яким іншим особам, в тому числі правонаступникам відповідача, вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на двокімнатну квартиру, будівельний номер АДРЕСА_3 Рівне.
Стягнено з ТОВ «МЖК-Сім`я» та ТОВ «Рівненський молодіжний жилий комплекс» на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат, понесених позивачем по сплаті судового збору, по 2 481,00 грн з кожного. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу заперечення ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я» факту укладення з позивачкою Договору від 09 жовтня 2020 року купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення. Позивач посилалась на факт укладення Договору купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру в офісі ТОВ «МЖК-Сім`я» за участю менеджера ОСОБА_5 , яка надала позивачу оригінал Договору з підписами та відтисками печаток, отримала завдаток від позивачки і запевнила останню, що видача позивачці оригіналу Договору є підтвердженням отримання завдатку. Такі аргументи, на думку апеляційного суду, є обґрунтованими і заслуговують на увагу. При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що доказів загублення печаток, їх викрадення або в інший спосіб вибуття з володіння ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я», а так само використання печаток іншими особами, відповідач та третя особа до суду не надали і таких доказів судом першої інстанції не здобуто.
Представник ТОВ «МЖК-Сім`я» Грабовськиий В. А. заперечив факт підписання Договору, однак пояснив, що Товариство звернулось до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій ОСОБА_6 і на цей час зареєстроване кримінальне провадження, тривають слідчі дії. Факт звернення відповідача до правоохоронних органів у зв`язку із вчиненням менеджером ОСОБА_6 шахрайських дій підтверджує перебування останньої у трудових відносинах із ТОВ «МЖК-Сім`я».
Позивач при укладенні Договору діяла добросовісно, після підписання Договору і отримання ключів від квартири почала ремонт квартири. Її добросовісність підтверджується виконання нею зобов`язань за Договором - сплати чергових внесків за квартиру на розрахунковий рахунок ТОВ «МЖК-Сім`я», що вказаний у Договорі. Свої зобов`язання за Договором позивача виконала.
Отже, Договір купівлі-продажу майнових прав на двокімнатну квартиру, будівельний АДРЕСА_4 від 09 жовтня 2020 року створює для сторін відповідні права та обов`язки, які ним передбачені.
Відповідач свої зобов`язання щодо передачі ОСОБА_1 майнового права на квартиру не виконав, її право діями відповідача порушене, а тому підлягає захисту у судовому порядку.
Не погоджується апеляційний суд з посиланням місцевого суду як на підставу для відмови у позові на те, що у матеріалах справи відсутній договір купівлі-продажу майнових прав на вказану квартиру між забудовником ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я» від 24 червня 2019 року. Відсутність у матеріалах справи такого договору не заперечує існування між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 договірних правовідносин. 
Право власності на вказану квартиру, окрім позивача, не можуть набути інші особи, оскільки майнові права перейшли на неї. Враховуючи це, апеляційний суд приходить до висновку, що підлягає задоволенню вимога зобов`язати ТОВ «МЖК-Сім`я» та будь-яких інших осіб, в тому числі правонаступників відповідача, не вчиняти будь-які дії по передачі іншим особам майнового права на спірну квартиру.
Аргументи учасників справи
22 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «Рівненський МЖК» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, здійснити розподіл судових витрат. Зроблена заява про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що ціна позову ОСОБА_1 становила 1 043 746,95 грн, відтак справа була помилково віднесена судом першої інстанції до категорії малозначних, і повинна була розглядатися за правилами загального позовного провадження.
Суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок про існування між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 договірних правовідносин щодо передачі майнових прав на квартиру, який ґрунтується лише на припущеннях. Умовами Договору про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року, що за твердженням позивача укладений 09 жовтня 2020 року, не було передбачено передачу права власності на майнові права на квартиру. Натомість згаданим договором передбачалося, що ОСОБА_1 набуватиме прав та обов`язків Нового власника (ТОВ «МЖК-Сім`я») у Договорі купівлі-продажу майнових прав від 24 червня 2019 року. При цьому, з п. 9 Договору від 09 жовтня 2020 року вбачається, що на виконання вимог частини першої статті 517 ЦК України Новий власник (ТОВ «МЖК-Сім`я») передав Зміненому Новому власнику ( ОСОБА_1 ) документи, що засвідчують його права за Договором купівлі-продажу майнових прав від 24 червня 2019 року, та інформацію, яка є  важливою для здійснення цих прав. Проте доказів фактичного існування Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення, що укладений 24 червня 2019 року, матеріали справи не містять. ОСОБА_1 не могла набути майнові права на квартиру, оскільки ТОВ «МЖК-Сім`я» не володіло такими правами, а отже і не могло передати їх позивачу. Ні ТОВ «МЖК-Сім`я», ні ОСОБА_1 ніколи не сплачували ТОВ «Рівненський МЖК» будь-яких коштів за майнові права на зазначену квартиру. Доказів протилежного під час розгляду справи надано не було. Директор ТОВ «Рівненський МЖК» ОСОБА_8 ніколи не підписувала зазначеного договору. Вказаний факт підтверджується також висновком судової почеркознавчої експертизи № 4162 від 12 січня 2023 року. Тому позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту виникнення цивільних прав та обов`язків між ним та відповідачем і третьою особою щодо передачі майнових прав на квартиру.
Належними відповідачами у цій справі є не тільки ТОВ «МЖК-Сім`я», а й ТОВ «Рівненський МЖК» як забудовник і власник майнових прав на житлові приміщення в об`єкті будівництва, тому апеляційний суд порушив вимоги статті 13, 48, 51, 175 ЦПК України та задовольнив позов за відсутності належного суб`єктного складу учасників справи.
У спірних правовідносинах третя черга багатоповерхового житлового будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_2 , майнові права на яку позивач просила визнати, - був введений в експлуатацію 22 грудня 2022 року, про що ТОВ «Рівненський МЖК» повідомляв як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції. В той же час визнання майнових прав на об`єкт будівництва, який введений в експлуатацію, не є ефективним способом захисту прав позивача, які вона вважає порушеними.
Суд апеляційної інстанції, незважаючи на те, що ТзОВ «Рівненський МЖК» у цій справі третя особа, стягнув із нього судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору.
28 лютого 2024 року через підсистему «Електронний суд» ТОВ «МЖК-Сім`я» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просило скасувати постанову апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційну скаргу мотивовано доводами, які аналогічні доводам касаційної скарги ТОВ «Рівненський МЖК». Також просить здійснити розподіл судових витрат, докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду касаційної скарги.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Рівненський МЖК». 
В ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1,  4  частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №  910/12525/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №  344/16879/15-ц, від 05 липня 2018 року у справі № 761/9140/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 761/5133/15-ц, від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18, від 20 вересня 2023 року у справі № 359/10041/17, від 12 жовтня 2023 року у справі № 757/2873/21-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 932/6311/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 551/517/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/4498/19, від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 17 січня 2022 року у справі №  234/7723/20, від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18, від 09 лютого 2022  року у справі № 200/4107/15-ц, від 19 січня 2022 року у справі №  200/1933/13-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 200/5548/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 200/8714/13-ц, від 05 квітня 2023 року у справі № 754/16388/19, від 10 квітня 2023 року у справі № 591/1419/20, від 17 квітня 2018 року у справі 
№ 523/9076/16-ц, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, судове рішення ухвалено з порушенням пункту 2 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 01 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «МЖК-Сім`я». 
В ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1,  4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №  910/12525/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №  344/16879/15-ц, від 05 липня 2018 року у справі № 761/9140/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 761/5133/15-ц, від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18, від 20 вересня 2023 року у справі № 359/10041/17, від 12 жовтня 2023 року у справі № 757/2873/21-ц, від 05 липня 2023 року у справі № 932/6311/21, від 16 листопада 2022 року у справі № 551/517/19, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/4498/19, від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 17 січня 2022 року у справі №  234/7723/20, від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18, від 09 лютого 2022  року у справі № 200/4107/15-ц, від 19 січня 2022 року у справі №  200/1933/13- ц, від 24 березня 2021 року у справі № 200/5548/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 200/8714/13-ц, від 17 квітня 2018 року у справі №  523/9076/16- ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, судове рішення ухвалено з порушенням пунктів 1, 2 частини третьої статті 411 ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 10 липня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини
Судивстановили, що 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Рівненський МЖК» (Первинний власник) в особі директора ОСОБА_8, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони, ТОВ «МЖК-Сім`я» в особі директора ОСОБА_3 (Новий власник), що діє на підставі Статуту та ОСОБА_7 , зміненим Новим власником, укладено Договір про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (відступлення права вимоги).
За умовами п. 1 Договору зі згоди Первинного власника Новий власник передає, а Змінений Новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (Нового власника) у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я». Об`єктом незавершеного будівництва житлового призначення є двокімнатна квартира будівельний АДРЕСА_1 .
За п. 2 Договору права та обов`язки ОСОБА_1 набуває з моменту повної оплати коштів, зазначених у п. 8 указаного Договору.
Відповідно до п. 8 Договору відступлення прав та обов`язків ТОВ «МЖК-Сім`я» на користь ОСОБА_1 відбувається за 36 622,70 дол. США, що еквівалентно 1 043 746,95 грн по ринковому курсу за домовленістю сторін 28,50 грн за один долар США на момент укладення цього Договору. ОСОБА_1 сплачує ТОВ «МЖК-Сім`я» загальну вартість відступлення майнових прав, зазначених в першому абзаці цього пункту Договору, шляхом перерахування коштів в наступному порядку: суму завдатку в розмірі 31 500,00 дол. США в момент підписання цього Договору, підписанням даного Договору ТОВ «МЖК-Сім`я» підтверджує отримання коштів від ОСОБА_1 ; суму в розмірі 642,70 дол. США - до 09 січня 2021 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 квітня 2021 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 липня 2021 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 жовтня 2021 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 січня 2022 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 квітня 2022 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 липня 2022 року; суму в розмірі 640,00 дол. США - до 09 жовтня 2022 року.
З 05 січня 2022 року по 20 травня 2022 року ОСОБА_1 перерахувала на банківський рахунок ТОВ «МЖК-Сім`я» доплату по договору.
У червні 2022 року ТОВ «МЖК-Сім`я» направило ОСОБА_1 повідомлення, що її платежі, які надійшли на рахунок товариства, є помилково оплачені, оскільки у товаристві відсутній укладений з нею будь-який договір.
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 4162 від 12 січня 2023 року Львівського Науково-дослідного інституту судових експертиз, Волинське відділення:
1) підписи від імені ОСОБА_8 у графах «Первинний власник ОСОБА_8 » на 1, 2, 3 сторінках та у графі «Директор ОСОБА_8 » на 3 сторінці Договору про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (відступлення права вимоги), укладеного 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою;
2) підписи від імені ОСОБА_3 у графах «Новий власник ОСОБА_3» на 1, 2, 3 сторінках та у графі «Директор ОСОБА_3» на 3 сторінці Договору про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня  2019 року (відступлення права вимоги), укладеного 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_3 , а іншою особою;
3) підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Змінений Новий власник ОСОБА_1 » на 1, 2, 3 сторінках та у графі « ОСОБА_1 » на 3 сторінці Договору про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (відступлення права вимоги), укладеного 09 жовтня 2020 року між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та ОСОБА_1 , виконані ОСОБА_1 .
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справа № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У статті 50 ЦПК України передбачено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц (провадження № 14-376цс18, пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19, пункт 27), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (провадження № 14-46цс20, пункт 33.2). Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)).
У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 (провадження 
№ 12-280гс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною в зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18».
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22).
Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 (провадження № 12-61гс21), на яку є посилання у касаційних скаргах, вказано, що «відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18, на яку є посилання у касаційних скаргах, вказано, що «оскільки предметом спору є вимога про визнання за позивачем майнових прав на спірне нерухоме майно, що знаходиться по АДРЕСА_2, що може породжувати у нього в подальшому право на витребування такого майна у набувача, за яким згідно з доводами позивача незаконно зареєстровано право власності на це майно, то належним відповідачем (співвідповідачем) за вимогами пайовика про визнання за ним майнових прав на нерухоме майно, яке не введене в експлуатацію, є забудовник за інвестиційним договором (договором пайової участі), тобто ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (або його правонаступники), яке не визнає цієї частини позовних вимог. У подібних спорах (правовідносинах) між пайовиками та забудовником позови пред`являлися і були розглянуті по суті саме до ТОВ фірма «Консоль ЛТД» (постанови Верховного Суду від 09 лютого 2022 року у справі № 200/4107/15-ц (провадження № 61-19953св18), від 19 січня 2022 року справі № 200/1933/13-ц (провадження № 61-41765св18), від 24 березня 2021 року у справі № 200/5548/16-ц (провадження № 61-9645св20), від 03 жовтня 2018 року у справі № 200/8714/13-ц (провадження № 61-28113св18). Позивачем у передбаченому процесуальним законом порядку не було пред`явлено вимог про визнання майнових прав до належного відповідача - забудовника ТОВ фірма «Консоль ЛТД» або його правонаступника. Отже слід погодитися з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у позові у цій частині у зв`язку із пред`явленням вимог до неналежного відповідача».
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
У справі, що переглядається: 
            спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу укладення між ТОВ «Рівненський МЖК», ТОВ «МЖК-Сім`я» та позивачем договору від 09 жовтня 2020 року купівлі-продажу майнових прав (про заміну сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (відступлення права вимоги)) на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення - двокімнатну квартиру будівельний АДРЕСА_4 (поштова адреса будинку надана у липні 2020 року), факти укладення яких, як і право позивача на квартиру, ТОВ «Рівненський МЖК» і ТОВ «МЖК-Сім`я» не визнають; за умовами п. 1 вказаного договору зі згоди Первинного власника Новий власник передає, а Змінений Новий власник приймає на себе права та обов`язки сторони (Нового власника) у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року, укладеного між ТОВ «Рівненський МЖК» та ТОВ «МЖК-Сім`я»; забудовником та власником об`єкта незавершеного будівництва житлового призначення у АДРЕСА_5 є ТОВ «Рівненський МЖК»;
суди не врахували, що належним відповідачем (співвідповідачем) за вимогами пайовика (особи, яка набула ці права вимоги) про визнання за ним майнових прав на нерухоме майно, яке не введене в експлуатацію, є забудовник, тобто ТОВ «Рівненський МЖК» (або його правонаступники), яке не визнає майнове право позивача на квартиру; саме забудовник може вчиняти дії по передачі іншим особам відповідні майнові права на квартиру, про заборону вчинення яких також заявлена позовна вимога, яка відповідає способу захисту права власності, передбаченого частиною другою стаття 386 ЦК України; зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлені судами обставини справи, підтверджують, що цей спір щодо квартири з будівельним АДРЕСА_2 виник саме між позивачем та ТОВ «Рівненський МЖК» як забудовником і власником об`єкта незавершеного будівництва житлового призначення у АДРЕСА_5 , та ТОВ «МЖК-Сім`я», яке за умовами договору від 09 жовтня 2020 року передає свої права та обов`язки сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва житлового призначення від 24 червня 2019 року (майнові права на квартиру), проте не є у спірних відносинах правонаступником забудовника; позов пред`явлений лише до ТОВ «МЖК-Сім`я», клопотань про залучення ТОВ «Рівненський МЖК» до участі у справі як співвідповідача позивач не заявляла, водночас процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача; якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову.
Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 суди мали відмовити у зв`язку з їх пред`явленням за неналежного суб`єктного складу відповідачів.
Касаційний суд відхиляє доводи касаційних скарг, що справа помилково віднесена судом першої інстанції до категорії малозначних, і повинна була розглядатися за правилами загального позовного провадження, оскільки ТОВ «МЖК-Сім`я» та ТОВ «Рівненський МЖК» рішення суду першої інстанції не оскаржували. До того ж суд першої інстанції цю справу до категорії малозначних не відносив, а ухвалою від 22 лютого 2023 року вирішив проводити розгляд справи, що переглядається, за правилами загального позовного провадження (а. с. 223-224).
Тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 , проте помилилися щодо мотивів такої відмови. У зв`язку із цим оскаржену постанову апеляційного суду належить скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.
Оскільки встановлено підстави для скасування постанови апеляційного суду, то суд касаційної інстанції інші підстави відкриття касаційного провадження та доводи касаційної скарги не аналізує.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Доводи касаційних скарг, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційні скарги слід задовольнити частково, постанову апеляційного суду скасувати, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Судові витрати скаржників на сплату судового збору при поданні касаційної скарги, розмір якого становив 18 287,79 грн, покладаються на позивача.
Оскільки у відзиві у на касаційну скаргу скаржниками зроблені заяви про подання доказів понесення судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, колегія суддів зазначає, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Керуючись статтями 141, 400, 410, 412, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Сім`я» і Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» задовольнити частково.
Постанову Тернопільського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року скасувати.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2024 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЖК-Сім`я» 18 287,79 грн судових витратна сплату судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський молодіжний жилий комплекс» 18 287,79 грн судових витрат на сплату судового збору, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
З моменту ухвалення постанови суду касаційної інстанції постанова Рівненського апеляційного суду від 23 січня 2024  року втрачає законну силу та подальшому виконанню не підлягає.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                             В. І. Крат
 
Судді:                                                                                       Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                                Є. В. Краснощоков
 
П. І. Пархоменко