ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року	Львів	Справа № 380/25175/21 пров. № А/857/14696/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                   Обрізко І.М., 
суддів                                                                        Глушка І.М., Заверухи О.Б.
за участю секретаря судового засідання               Доморадової Р.В.
за участю представника відповідача                     Бондаренко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року про відмову у  роз`ясненні судового рішення, прийняту суддею Желік О.М., у м.Львові, в справі № 380/25175/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                      встановив:

рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 у справі №380/25175/21 визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не зарахування ОСОБА_1 періоду вимушеного прогулу з 11.10.2007 по 03.06.2021 до трудового стажу. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) зарахувати період вимушеного прогулу з 11.10.2007 по 03.06.2021 до трудового стажу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2024 рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 залишено без змін.
19.02.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) до суду надійшла заява про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023.
Ухвалою суду від 20.02.2025 дану заяву про роз`яснення рішення суду, повернуто без розгляду.
03.03.2025 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) повторно надійшла заява про роз`яснення рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023, у якій просить роз`яснити у чому полягають практичні дії відповідача з виконання рішення суду, в якому зазначено: «Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) зарахувати ОСОБА_1 період вимушеного прогулу з 11.10.2007 по 03.06.2021 до трудового стажу».
Заява обґрунтована тим, що реалізація вимоги, про зарахування стажу, потребує пояснення у більш зрозумілій формі, через реалізацію відповідачем конкретних дій з опорою на нормативні акти. Процес «зарахування стажу» в загальних рисах реалізується у зазначенні у кадровому наказі на звільнення військовослужбовця періоду вислуги років. У випадку звільнення з подальшим оформленням пенсії, пакет документів передається до відповідного відділення пенсійного фонду. Командиром Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України було видано наказ №250 від 15.11.2021, про виключення із списків військової частини прапорщика ОСОБА_1 .. В ході атестації у позивача була додаткова підстава звільнення, завершення строку контракту у зв`язку із чим була обрана така підстава звільнення. Загальний стаж служби вказано у наказі. З урахуванням того, що позивач не є номенклатурою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідно до положень п. 225, Розділом ХІІ, Указу Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»), а також не проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , змінити відповідний пункт наказу Військової частини НОМЕР_2 від 2021, можливості немає. Відтак, загальний порядок зарахування стажу не може бути реалізований відповідачем на підставі Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Указу Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 і самих обставин проходження служби в іншій юридичній особі.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 в задоволенні заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі №380/25175/21 за позовом ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити дії, відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.11.2023 є чітким за змістом та зрозумілим, оскільки не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння та не припускає кілька варіантів тлумачення; в рішенні вказані закони України та нормативно-правові акти, якими керувався суд при його ухваленні; у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду зазначено усі обставини та мотиви, які суд врахував при його ухвалені. Наведені представником відповідача обставини не можуть бути підставами для роз`яснення судового рішення в порядку статті 254 КАС України. Як видно з поданої заяви, для представника відповідача незрозумілим є порядок його виконання, що свідчить про те, що останній фактично у заяві про роз`яснення судового рішення просить встановити спосіб виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду 07.11.2023. Також, суд зауважив, що жодною нормою КАС України чи іншим нормативно-правовим актом не передбачено встановлення способу виконання судового рішення, шляхом його роз`яснення. Наведені відповідачем обставини не можуть бути підставами для роз`яснення судового рішення в порядку статті 254 КАС України. З огляду на зазначене вище суд вважав, що в даному випадку обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Військова частина НОМЕР_1 ) подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач не є номенклатурою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідно до положень п. 225, Розділом XII, Указу Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»), а також не проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , змінити відповідний пункт наказу Військової частини НОМЕР_2 від 2021, можливості немає. В умовах повної втрати правового зв`язку, а також повної відсутності і права ведення кадрового діловодства, яким чином повинно бути виконано рішення суду. Зазначає, що виконавча служба теж не знає, як повинно бути здійснено зарахування. Виходячи з вище викладеного загальний порядок зарахування стажу не може бути реалізований відповідачем на підставі Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Указу Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 і самих обставин проходження служби в іншій юридичній особі, ст. 17- Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 № 2262-XII (редакція 04.04.2025) Просить скасувати ухвалу та зобов`язати суд першої інстанції роз`яснити порядок практичних дій з виконання рішення суду.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що у разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої. (п. 232 Положення про проходження військової служби). Враховуючи норми Положення про проходження військової служби, то саме на ІНФОРМАЦІЯ_2 покладається обов`язок вжити заходів щодо зарахування йому період вимушеного прогулу з 11.10.2007 по 03.06.2021 до трудового стажу.
Військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, представника скаржника, який просить задоволити апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.
Відповідно до частини 1статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення його недоліків є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
Таким чином, роз`яснено може бути судове рішення у разі, якщо без такого роз`яснення його важко зрозуміти та виконати внаслідок неясності (незрозумілості) його резолютивної частини.
Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового рішення, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше, однак без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення. При цьому, роз`яснено може бути лише судове рішення, яке набрало законної сили та не скасоване на момент звернення щодо його роз`яснення.
Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить.
Водночас, ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення. Вимога логічності, зокрема, передбачає, що текст рішення має відображати причинно-наслідкові зв`язки у межах речення чи всього документу. Зокрема, мотивувальна частина рішення має відповідати його резолютивній частині. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, а тому роз`ясненню підлягають рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення їх важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Слід зазначити, що роз`яснення рішення суду полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, суд лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.
Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції, а тому повинна містити чіткі та вичерпні висновки щодо всіх вимог, які були предметом позову, апеляційної чи касаційної скарги. Резолютивна частина судового рішення, за загальним правилом, повинна містити: висновок суду про задоволення позову (клопотання, подання), апеляційної чи касаційної скарги повністю або частково чи відмову в його (її) задоволенні повністю або частково, чи залишення його (її) без задоволення; висновок суду по суті вимог; розподіл судових витрат; інших правових наслідків ухваленого рішення; строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили та його оскарження; встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.
У пункті 19 вказаної Постанови також зазначено, що за правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Суд першої інстанції слушно наголосив на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) інститутом роз`яснення рішення має намір з`ясувати порядок виконання даного рішення та вказує на неналежного відповідача. Подібне, має вирішуватись шляхом оскарження рішення по суті, чи на даній стадії, згідно інституту способу і порядку виконання рішення суду. 
Системний аналіз наведених положень та обставин справи у їх сукупності дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що при прийнятті ухвали від 01 квітня 2025 судом першої інстанції дотримано вимоги щодо ясності судового рішення, що, в свою чергу, не допускає ймовірності неправильного його розуміння та виконання.
Отже, фактично заявник у заяві просить встановити спосіб та порядок виконання судового рішення, та вирішити питання, які не стосуються роз`яснення судового рішення в розумінні ст. 254 КАС України, а доводи заяви зводяться до незгоди із судовим рішенням у відповідній частині.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено механізм надання роз`яснення змісту судового рішення, а не роз`яснення порядку виконання судового рішення. Процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Посилання заявника на не дослідження судами першої та апеляційної інстанцій всіх обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні рішення колегія суддів відхиляє, оскільки наведені питання не розглядаються в порядку роз`яснення судового рішення.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що обставини, необхідні для реалізації інституту роз`яснення судового рішення, відсутні у спірних правовідносинах.
Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного судового рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                             постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року про відмову у  роз`ясненні судового рішення у справі № 380/25175/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повне судове рішення складено 25.07.2025.