ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 червня 2025 року	  м. Одеса	Справа № 916/3173/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Аленіна О.Ю., Таран С.В.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників сторін у справі:
ОСОБА_1 - особисто
Від  ОСОБА_1 – адвокат Бориченко К.Ф.
Від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» - адвокат Мутаф    В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025, суддя суду першої інстанції Деркач Т.Г., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 04.03.2025
по справі №916/3173/24
за позовом ОСОБА_1 
до відповідача: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18»
про припинення трудового договору та стягнення заробітної плати та компенсацій, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина.
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до     Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18», в якому просила Господарський суд Одеської області:
- припинити дію трудового договору, укладеного Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» з головою правління ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини 1     статті 41 Кодексу законів про працю України     з 10.08.2021;
- стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату;
- стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» на користь      ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки;
-     стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток;
- стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі     3 028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що зі сторони Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» має місце протиправна бездіяльність щодо  незвільнення (припинення трудового договору) з посади голови правління ОСОБА_1 на підставі пункту 5 частини 1  статті 41 Кодексу законів про працю України  та виплати відповідних сум за результатами припинення правовідносин.
Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Суд першої інстанції зазначив, що перебування у трудових відносинах ОСОБА_1 як голови правління ОСББ «Жемчужина-18» з відповідачем не доведено, тому господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову щодо припинення трудових відносин між ОСББ «Жемчужина-18» та ОСОБА_1     як головою правління.
Крім того, суд першої інстанції вказав, що заявлені вимоги про: стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 16 липня 2021 року по 10 серпня 2021 року у розмірі 1368,30 грн; стягнення     грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 18 листопада 2015 року по 10 серпня 2021 року у сумі 36 032,37 грн; стягнення вихідної     допомоги у розмірі 48 000 грн є похідними від основної вимоги про припинення трудових відносин на відповідній правовій підставі, тому господарський суд також відмовляє у позові в цій частині.
Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24.
Апелянт вказала, що судом не перевірявся фактичний обсяг виконуваних робіт Позивачкою, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що робота ОСОБА_1 на посаді голови правління ОСББ обмежувалась підписанням договорів чи звітності, була безсистемною, епізодичною, а тому суд першої інстанції прийняв оскаржуване судове рішення, зокрема, на основі обставин, які не підтверджені жодними доказами, проте які мають значення для справи і які суд першої інстанції визнав встановленими.
Позивачка зазначає, що необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що з огляду на відсутність укладеного трудового договору (контракту) між ОСОБА_1 та ОСББ «Жемчужина 18» між ними трудові відносини не виникали. Укладення трудового договору з головою правління ОСББ не підпадає під жоден з законодавчо визначених випадків обов`язкового укладання трудового договору в письмовій формі, а тому сам факт відсутності підписаного трудового договору з ОСОБА_1 на посаді голови правління не свідчить про відсутність відповідної усної угоди.
Позивачка зауважує, що між нею та Відповідачем було досягнуто домовленість щодо всіх істотних умов, що підтверджується наказом № 5-К від 18 листопада 2015 року, у якому визначено місце роботи - ОСББ «Жемчужина-18», трудова функція ОСОБА_1 - голова правління, дата початку роботи - 18 листопада 2015 року, оклад - 1930 грн. на місяць.
Позивачка зазначає, що не дивлячись на те, що протягом 2015-2021 рр. вона займала посаду голови правління ОСББ, тим не менше її трудові відносини як головного бухгалтера були безпосередньо з Відповідачем, і саме Відповідач, а не безпосередньо виконавчий орган несе відповідальність за всі зміни статусу ОСОБА_1 як найманого працівника на посаді головного бухгалтера. А тому саме у Відповідача має бути відповідна інформація про зростання оплати праці ОСОБА_1 на посаді головного бухгалтера у листопаді 2015 року та січні 2018 року, яка б дозволила встановити безпідставність всіх доводів Позивачки у цій справі.
На думку апелянтки, не відповідають приписам ЦК України й висновки суду першої інстанції про те, що оскільки ОСББ «Жемчужина-18» не є господарським товариством, тому підстава припинення трудових відносин, передбачена пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, не застосовується у разі припинення повноважень голови правління ОСББ.
Керуючись викладеним вище, апелянтка просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26 лютого 2025 року у справі № 916/3173/24 та ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСББ «Жемчужина-18» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24.
Відповідач вказав, що за відсутності доказів волевиявлення потенційної сторони договору - Загальних Зборів ОСББ «Жемчужина - 18» на прийняття позивачки саме на роботу (укладення трудового контракту, затвердження штатного розпису з відповідною посадою, затвердження кошторису з відповідними видатками на оплату праці Голови Правління, хоч чогось), не можна говорити про жодні трудові відносини, оскільки це буде порушенням права відповідача на власне вільне волевиявлення.
Відповідач зазначає, що два наступні Голови правління після відповідачки, аналогічно працювали безоплатно. Жоден член правління (хоча їх теж обирають) ніколи не отримував заробітну плату. Голова ревізійної комісії та її члени також ніколи не отримували заробітну плату.
Відповідач посилається на те, що основні докази позивачки це наказ і запис у трудовій книжці, які вона сама ж собі зробила. Ці документи не можуть підтверджувати волевиявлення ОСББ «Жемчужина-18» та як наслідок виникнення трудових відносин. Накази, розпорядження та інші юридичні дії - чинні лише якщо вони прийняті в рамках своєї компетенції. ОСОБА_1 не наділена повноваженнями сама себе приймати на роботу та призначати сама собі заробітну плату. Це є виключними повноваженням Загальних зборів, як за вимогами діючого законодавства, так і за нормами Статуту.
Крім того, відповідач вказав, що частиною третьою ст. 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді першої інстанції, позивачка двічі мала можливість надати усі докази, які вона вважала за необхідне, оскільки суд за її клопотанням повертався до стадії підготовчого судового засідання, що вже є винятковим випадком.
Керуючись викладеним вище, відповідач просить повернути ОСОБА_1 додаткові докази, додані нею до апеляційної скарги та відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її апеляційної скарги у повному обсязі.
Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3173/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Богатиря К.В., судді Аленін О.Ю., Таран С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3173/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3173/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3173/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.04.2025; призначено справу №916/3173/24 до розгляду на 22.05.2025 о 12:30.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 вирішено розглянути справу №916/3173/24 у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; повідомлено учасників справи про оголошену перерву у судовому засіданні по справі №916/3173/24 до 09.06.2025 о 14:30 год.
09.06.2025 у судовому засіданні прийняли участь ОСОБА_1 особисто та її представник адвокат Бориченко К.Ф., та представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» - адвокат Мутаф В.А.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 30.09.2015 № 1 ОСОБА_1 обрано головою правління ОСББ «Жемчужина-18».
Згідно з наказом ОСББ «Жемчужина-18» від 18.11.2015 року № 5-к, який підписаний ОСОБА_1 , на підставі протоколу загальних зборів мешканців № 1 від 30.09.2015, ОСОБА_1 приступила до виконання обов`язків голови правління  ОСББ «Жемчужина-18» з 18.11.2015 за сумісництвом, з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу з посадовим окладом 1 930,00 грн в місяць, згідно штатного розпису.
У копії трудової книжки ОСОБА_1 міститься запис про прийняття з 18.11.2015 на посаду голови правління ОСББ «Жемчужина-18» на підставі наказу від 18.11.2015 № 5-к.
Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 20.11.2015 ОСОБА_1 зайняла посаду керівника ОСББ «Жемчужина-18».
Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018, яким затверджено кошторис на утримання будинку, заробітна плата голови правління встановлена у розмірі 3    750,00 грн.
Повний текст протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018 у матеріалах справи відсутній.
До матеріалів справи позивач додала Акти приймання-передачі документів: 
- №1 від 06.08.2021;
- №2 від 06.08.2021;
- №3 від 06.08.2021;
- №4 від 06.08.2021;
- №5 від 06.08.2021;
- №6 від 06.08.2021;
- № 7 від 06.08.2021; 
- № 8 від 06.08.2021.
В актах приймання-передачі № 1 - № 8 від 06.08.2021, згідно з якими позивач передала відповідачу документи у зв`язку з обранням нового складу правління, протокола від 31.01.2018 в переліку документів не міститься.
Відповідно до протоколу від 20.06.2021 № 2/21 загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» було обрано новий склад правління ОСББ «Жемчужина-18», до якого увійшли: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до протоколу від 27.07.2021 № 3/21 правління ОСББ «Жемчужина-18» було обрано нового Голову Правління ОСББ «Жемчужина-18» - ОСОБА_5 .
10.08.2021 позивач написала заяву про звільнення її з 10.08.2021 з посади голови правління ОСББ «Жемчужина-18» на підставі п. 5 ст. 41 КЗпП України у зв`язку з припиненням повноважень, просила виплатити їй компенсацію за невикористану відпустку з 2016 року по 2021 року, вихідну допомогу.
11.10.2021 ОСОБА_1 подала заяву до Головного управління Держпраці в Одеській області щодо сприяння у звільнені позивача з посади голови правління ОСББ «Жемчужина-18».
До матеріалів справи долучено направлення на здійснення перевірки Головним управлінням Держпраці в Одеській області щодо додержання законодавства про працю в ОСББ «Жемчужина-18».
12.04.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до ОСББ «Жемчужина-18», в якій просила надати відомості щодо загальної суми виплаченої зарплати з розшифровкою, суми утриманих податків та відрахувань, інформацію про суми невиплаченої заробітної плати за період роботи, чи була повідомлена перша про нараховані суми при звільненні з посади голови правління, надати копію наказу про звільнення.
У відповідь на запит ОСОБА_1 від 12.04.2024 ОСББ «Жемчужина-18» підтвердило, що згідно з протоколом від 30.09.2015 № 1 позивачку було обрано головою правління ОСББ «Жемчужина-18»; однак факт перебування на посаді голови правління ОСББ «Жемчужина-18» сам по собі не свідчить про перебування у трудових відносинах. У листі ОСББ «Жемчужина-18» також зазначено, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності трудових відносин не надано трудового договору (контракту), документа, що визначає заробітну плату позивачу як голові правління. У відповіді відповідач указав, що відповідно до наявних документів позивач виконувала функції голови правління на безоплатній основі, водночас заробітну плату отримувала як головний бухгалтер.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.11.2022 № 1551-22-05243 за період з 3 кварталу 2012 року по 3 квартал 2021 року позивач отримувала заробітну плату, у тому числі в ОСББ «Жемчужина-18». Відомості про посаду, на якій перебувала позивач, довідка не містить.
Згідно вказаної довідки датою прийому на роботу в ОСББ «Жемчужина-18» є дата 10.09.2012. Жодних інших дат прийому на роботу в довідці не міститься. Дати звільнення з роботи відсутні.
Відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) ОСОБА_1 сплачувала відповідні внески з отриманих доходів у ОСББ «Жемчужина-18» (ідентифікаційний код 38296997) з вересня 2012 по липень 2021 року.
Згідно з наказом голови правління ОСББ «Жемчужина-18» № 1-с від 09.09.2024 прийнято рішення про проведення службового розслідування щодо встановлення чи спростування факту проведення загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» 31.01.2018.
Згідно з доданим висновком службового розслідування від 25.09.2024 за результатами опитування мешканців, 31 мешканцем з 77 не підтверджено, що загальні збори взимку 2018 року проводилися. 
До матеріалів справи долучено банківські виписки за період з 01.01.2018 по 01.07.2020, які свідчать про виплату заробітної плати позивачу.
Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку є юридичною особою, створеною власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння їхнього власного майна та управління, утримання та використання спільного майна (ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.
Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.
Отже, цей Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для захисту їх прав, сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об`єднання є загальні збори об`єднання, правління, ревізійна комісія об`єднання.
Вищим органом управління об`єднання є загальні збори.
Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом.
Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам.
Порядок обрання та відкликання членів правління, їх кількісний склад та строки обрання встановлюються загальними зборами.
До виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема:
- затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього;
- обрання членів правління об`єднання;
- затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту;
- визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників;
- визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління;
Відповідно до положень законодавства голова правління може виконувати обов`язки як на громадських засадах (безоплатно), так і на платній основі.
Виконання обов`язків на платній основі передбачає укладання трудового договору  (контракту) з головою правління.
Розділ третій Статуту ОСББ «Жемчужина-18» встановлює, що до виключної компетенції загальних зборів належить, зокрема:
- обрання членів правління об`єднання;
- затвердження кошторису, штатного розкладу, балансу об`єднання та річного звіту;
- визначення посадового окладу Голови правління (Виконавчого директора); 
- укладення трудових угод на умовах контракту з Виконавчим директором; 
- визначення розміру матеріального та іншого заохочення голови та членів правління, ревізійної комісії.
Проаналізувавши вказані вище положення закону та Статуту ОСББ «Жемчужина-18» можна встановити, що процедура укладання трудового договору з Головою правління відповідача передбачає:
1.Скликання загальних зборів ОСББ, які визначають:
- порядок обрання та відкликання членів правління;
- обрання членів правління;
- визначення у статуті повноважень членів правління;
- визначення умов, на яких здійснюють повноваження члени правління та голова правління;
- визначення посадового окладу голови правління (виконавчого директора);
- визначення матеріального та інших заохочень голови та членів правління;
- затвердження кошторису об`єднання.
2.Правління ОСББ обирає голову правління, оформлюючи рішення протоколом.
3.Голова правління ОСББ видає наказ про те, що приступає до виконання обов`язків голови правління.
Отже, саме загальні збори співвласників ОСББ повинні визначити умови, на яких виконуватимуть свої повноваження голова правління й інші члени правління, та умови їхньої оплати. 
Якщо голова правління ОСББ виконуватиме свої повноваження на платній основі з виплатою матеріального забезпечення, з ним укладають трудовий договір (контракт). 
При цьому, для голови правління ОСББ це може бути як основна робота, так і робота   за сумісництвом.
Підставою для укладення трудового договору є протокол загальних зборів, у якому визначені умови оплати для голови правління ОСББ, і протокол засідання правління ОСББ, на якому його обрано головою.
Ці два протоколи є підставою для видачі наказу про прийняття на оплачувану роботу голови правління ОСББ.
На підтвердження обрання ОСОБА_1 головою правління ОСББ «Жемчужина-18» в матеріалах справи міститься Протокол №1 Загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 30.09.2015.
Крім того, позивачка надала витяг з протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018, яким затверджено кошторис на утримання будинку, а заробітна плата голови правління у якому встановлена у розмірі 3    750,00 грн.
В той же час, оригінал протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018 позивач не надала та вказала, що не може його надати, оскільки він у неї відсутній.
В свою чергу, відповідач взагалі заперечив не тільки наявність протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018, але і проведення загальних зборів 31.01.2018.
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018.
Що стосується витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018, то він наданий у вигляді виключно копії витягу з протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018, на якій міститься підпис голови правління ОСББ «Жемчужина-18» ОСОБА_1 та відтиск печатки відповідача. Копія витягу з протоколу завірена 15.07.2024 ОСОБА_1 . Підписи інших осіб на витязі з протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018 відсутні.
Ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не було надано ані оригіналу, ані навіть копію повного тексту протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018.
Водночас відповідно до ч. 2 та 6 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
За загальним правилом обов`язок доказування при вирішенні трудових спорів  покладений на роботодавця, однак, за наведених обставин, з огляду на відсутність доказів існування такого документа, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт наявності оригіналу протоколу загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18» від 31.01.2018 є недоведеним.
Відповідно до п. 15 Розділу 16 Статуту ОСББ «Жемчужина-18», саме голова правління наймає на роботу в об`єднання працівників та звільняє їх, застосовує до них заходи заохочення та накладає стягнення, видає обов`язкові для працівників об`єднання накази у сфері трудових правовідносин.
Крім того, закон передбачає видачу наказу безпосередньо самим головою правління про те, що голова правління ОСББ приступає до виконання своїх обов`язків, в якому вказується конкретна дата.
В той же час, частиною процедури укладання трудового договору є Повідомлення про прийняття працівників на роботу, що надається до відповідного органу Державної податкової служби України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (Державної податкової служби України) про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
В той же час, зазначеного Повідомлення в матеріалах справи не міститься, натомість надані позивачем відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.11.2022 № 1551-22-05243 за період з 3 кварталу 2012 року по 3 квартал 2021 року підтверджують, що позивач отримувала заробітну плату, у тому числі в ОСББ «Жемчужина-18». 
Однак безпосередньо конкретної посади, на якій перебувала позивачка, у таких відомостях не зазначено.
Згідно вказаної довідки датою прийому на роботу в ОСББ «Жемчужина-18» є дата 10.09.2012. Жодних інших дат прийому на роботу в довідці не міститься. Дати звільнення з роботи відсутні.
Враховуючи пояснення відповідача, які не спростовані самою позивачкою, ОСОБА_1 отримувала заробітну плату як головний бухгалтер, достеменно ідентифікувати такі доходи ОСОБА_1 як заробітна плата саме голови правління ОСББ «Жемчужина-18» неможливо. Сама лише зміна розміру заробітної плати жодним чином не свідчить про те, що дана заробітна плата була отримана ОСОБА_1 як головою правління, а не як бухгалтером.
Більше того, як було встановлено вище, у матеріалах справи відсутнє рішення загальних зборів ОСББ «Жемчужина-18», яким би було визначено розмір посадового окладу, грошової винагороди, заробітної плати чи іншої винагороди голови правління ОСББ «Жемчужина-18».
Крім того, не дають можливості ідентифікувати отримання заробітної плати ОСОБА_1 як голови правління ОСББ «Жемчужина-18» і банківські виписки за період з 01.01.2018 по 01.07.2020, а також відомості, що містяться у доданому до матеріалів справи з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).
Згідно з положеннями статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції"  ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом  ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 у справі № 910/4437/23).
Таким чином, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази перебування ОСОБА_1 у платних трудових відносинах з ОСББ «Жемчужина-18» як голови правління.
Відповідно до  пункту 5 частини першої  статті 41 КЗпП України  трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку  припинення повноважень посадових осіб.
Саме на ці положення трудового законодавства послалась апелянтка при звернення з вимогою про припинення трудових відносин.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 липня 2024 року у справі №573/1020/22 дійшла висновку, що додаткова підстава розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, передбачена пунктом 5 частини першої  статті 41 КЗпП України, - припинення повноважень члена виконавчого органу товариства (правління, дирекції, тощо в розумінні частини четвертої  статті 99 ЦК України) поширюється лише на членів виконавчого органу    юридичних осіб -  господарських товариств.
Господарське товариство - це юридична особа, статутний капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами визначаються підприємства, установи та організації, створені на засадах угоди юридичними особами та громадянами, шляхом об`єднання їх майна та підприємницької діяльності,  з метою одержання прибутку.
Відповідно до  статті 1 Закону України "Про господарські товариства", до господарський товариств належать: акціонерні товариства, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства.
Відповідно до закону та встановлених обставин, ОСББ «Жемчужина-18» створене як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. 
Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.
Таким чином, оскільки ОСББ «Жемчужина-18» не є господарським товариством, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що така підстава припинення трудових відносин, як пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, не застосовується у разі припинення повноважень голови правління ОСББ.
Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 05 листопада 2024 року у справі №910/11337/21, у якій касаційний суд розглянув спір щодо законності звільнення директора громадської організації на підставі пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України.
В той же час, повноваження ОСОБА_1 , як Голови правління ОСББ «Жемчужина-18» припинилася у зв`язку з прийняттям рішення про обрання нового складу правління та голови правління ОСББ,
Беручи до уваги викладене, господарський суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову щодо припинення трудових відносин між ОСББ «Жемчужина-18» та ОСОБА_1  як головою правління на підставі пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з припиненням повноважень посадової особи з 10 серпня 2021 року.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянтки на наказ № 5-К від 18 листопада 2015 року, у якому визначено місце роботи - ОСББ «Жемчужина-18», трудова функція ОСОБА_1 - голова правління, дата початку роботи - 18 листопада 2015 року, оклад – 1930,00 грн. на місяць, адже такий наказ було видано самою позивачкою, яка є зацікавленою особою.
Колегія суддів також не враховує посилання апелянти на те, що в її трудовій книжці внесено запис за № 8 про прийняття її на посаду голови правління ОСББ «Жемчужина 18» з 18 листопада 2015 року на підставі наказу № 5-к від 18 листопада 2015 року, оскільки такий запис також було внесено самою ж позивачкою.
Крім того, щодо вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 16 липня 2021 року по 10 серпня 2021 року у розмірі 1368,30 грн, стягнення  грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 18 листопада 2015 року по 10 серпня 2021 року у сумі 36 032,37 грн, стягнення вихідної  допомоги у розмірі 48 000 грн
У постанові від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що правовідносини між товариством та керівником мають довірчий характер, а протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень. Положеннями статті 92 ЦК України та статті 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.
У постанові від 04.12.2018 у справі № 910/21493/17 Верховний Суд сформулював таку правову позицію. Згідно з вимогами статті 92 Цивільного кодексу України особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. З огляду на положення наведеної правової норми та довірчий характер відносин між господарським товариством та його посадовою особою (зокрема директором чи генеральним директором) протиправна поведінка посадової особи може виражатись не лише у невиконанні нею обов`язків, прямо встановлених установчими документами товариства, чи перевищенні повноважень при вчиненні певних дій від імені товариства, а й у неналежному та недобросовісному виконанні таких дій без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм розсудом, прийнятті очевидно необачних чи марнотратних рішень. За відсутністю доведення наявності зазначених обставин, які свідчать про протиправну поведінку посадової особи товариства, підстави для задоволення позову про стягнення з неї збитків відсутні. Відповідно до статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України на позивача покладений обов`язок доведення обставин щодо наявності правових підстав для застосування до відповідача заходів цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.
В свою чергу, в матеріалах справи відсутні та сторонами до суду не подано жодного доказу на підтвердження прийняття загальними зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» рішення щодо матеріального заохочення голови правління даного об`єднання (зокрема, стосовно встановлення голові правління розміру посадового окладу, заробітної плати, грошової винагороди, інших виплат тощо), що суперечить чинному законодавству та статуту позивача.
Таким чином, враховуючи відсутність рішення щодо матеріального заохочення голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жемчужина-18» (зокрема, стосовно встановлення голові правління розміру посадового окладу, заробітної плати, грошової винагороди, інших виплат тощо) взагалі відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки нарахованої заробітної плати, адже розмір такої заробітної плати не був визначений загальними зборами у порядку, встановленому законом.
Вимоги про стягнення  грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки за період з 18 листопада 2015 року по 10 серпня 2021 року у сумі 36 032,37 грн та стягнення вихідної  допомоги у розмірі 48 000 грн є похідними від вимоги про припинення трудових відносин на відповідній правовій підставі, тому суд першої інстанції також обгрунтовано відмовив у позові в цій частині.
Як встановлено вище, доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2025 по справі №916/3173/24 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 17.06.2025.

Головуючий                      К.В. Богатир

Судді:                      О.Ю. Аленін

                                                                                                                            С.В. Таран