ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/2256/23                        Головуючий суддя І інстанції Левченко А. М.
Провадження № 22-ц/818/697/25                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року                                                                                м. Харків
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого Яцини В.Б.
суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Холод М.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року, у справі № 615/2256/23, за позовом заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,
в с т а н о в и в :
Заступник керівника Харківської обласної прокуратури Кравченко Андрій Григорович, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації, звернувся до Валківського районного суду Харківської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації, у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просить усунути перешкоди власнику – державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, шляхом:
- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність»;
- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з припиненням речових прав ОСОБА_1 ;
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11.10.2016 № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.10.2016 № 31929655), з припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриття розділу 1058574263212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
- зобов`язати ОСОБА_1 повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 10451-СГ від 03 жовтня 2016 року «Про затвердження документації з землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер: 6321283500:02:000:0754) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11 жовтня 2016 № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19 жовтня 2016 № 31929655).
Згідно наданої Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації інформації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429 приблизно (90 %) зазначеної земельної ділянки знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за охоронним номером 8715-Ха, у порядку визначеному статтею 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Повноваження щодо вилучення із державної власності та передачі у приватну власність земель історико-культурного призначення, які розташовані в межах пам`ятки археології та належать до особливо цінних земель, відноситься до компетенції обласних державних адміністрацій та здійснюється виключно за погодженням з Кабінетом Міністрів України та уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини.
Харківською обласною державною адміністрацією не приймалось рішення стосовно розпорядження спірною земельною ділянкою, Департамент культури і туризму не погоджував проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у приватну власність.
Земельну ділянку передано у приватну власність неуповноваженим органом із порушенням встановленого законом порядку, а саме на підставі незаконного оскаржуваного наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, а не рішення уповноваженого розпорядника ХОДА, без зміни цільового призначення та її погодження з Кабінетом Міністрів України та уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з числа особливо цінних земель історико-культурного призначення незаконно вибула із державної власності.
Як зазначає прокурор, спірна земельна ділянка повністю розташована в межах пам`ятки археології та не може перебувати в приватній власності. Держава як її законний власник вправі вимагати усунення перешкод у здійснення свого права користування та розпорядження цією земельною ділянкою в порядку ст. 391 Цивільного кодексу України та ст.152 Земельного кодексу України шляхом визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яким цю земельну ділянку передано в приватну власність, і як наслідок, зобов`язання повернути її державі.
Крім того, скасуванню підлягає державна реєстрація спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки така реєстрація суперечить ч.7 ст.17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» й створює перешкоди для реалізації державою прав законного власника.
Для забезпечення держави в собі Харківської обласної державної (військової) адміністрації реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо земельної ділянки історико культурного-призначення необхідно усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з одночасним припиненням прав та закриттям розділу.
Прокурор стверджує, що з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» на адресу Харківської обласної державної (військової) адміністрації було скеровано лист від 21 липня 2023 року № 15/1-960 вих-23 про надання інформації та копій документів, в якому викладено виявлені порушення вимог законодавства при розпорядженні спірною земельною ділянкою та запропоновано вжити заходів реагування.
Водночас, уповноважений орган, будучи повідомленим та обізнаним про необхідність захисту інтересів держави та маючи відповідні повноваження, протягом розумного строку відповідні заходи судового захисту інтересів держави не вжив, що згідно вимог ст.131-1 конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для звернення прокурора до суду з метою захисту інтересів держави.
Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність».
Скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, з припиненням речових прав ОСОБА_1 .
Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташованої за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, запис про право власності від 11.10.2016 № 16967378, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою З.О. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.10.2016 № 31929655), з припиненням речових прав ОСОБА_1 та закриттям розділу 1058574263212 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Зобов`язано ОСОБА_1 повернути державі в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації земельну ділянку з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Богодухівського району Харківської області.
Вирішені питання щодо відшкодування понесених судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та у задоволенні позову відмовити.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при розгляді даної справи судом першої інстанції не надано оцінки доказам на які посилався відповідач у справі. А саме, в 2009 році під час здійснення археологічного обстеження вздовж запроектованої траси в обхід міста Валки, у м. Валки виявлена археологічна пам`ятка «Поселення Валки ІХ», Акт № 19 від 10.10.2009 року, що підтверджується документами долученими до справи позивачем та прокурором. 
Натомість в 2016 році відповідач у справі ОСОБА_1 набула у власність земельну ділянку кадастровий номер 6321283500:02:000:0754 площею 2 га, що розташована за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області. Тобто земельна ділянка розташована в зовсім іншому населеному пункті ніж пам`ятка «Поселення Валки ІХ». 
Також відповідачем у справі було наголошено на тому, що ще 15.07.2010 року державним інспектором з контролю використання та охороною земель проводиться перевірка за використанням земель державного резервного фонду Костівської сільської ради Валківського району Харківської області, за рахунок яких в 2016 році ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку кадастровий номер 6321283500:02:000:0754 площею 2 га. Під час проведення даної перевірки інформація про нововиявлену пам`ятку «Поселення Валки ІХ» на землях Костівської сільської ради Валківського району Харківської області виявлена не була. Дану обставину відповідач пов`язує саме з допущеними помилками під час складення облікової документації на пам`ятку «Поселення Валки ІХ» та невірного визначення місце розташування пам`ятки. ( Постанова Валківського районного суду Харківської області по справі №2-а-377/2010 від 29.09.2010 року.) 
Факт невірного визначення місця розташування пам`ятки «Поселення Валки-ІХ» підтверджується і інформацією, що міститься в Наказі Міністерства культури України №912/0/16-11 від 21.10.2011 року «Про занесення до державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єктів культурної спадщини Харківської області згідно переліку викладеним в додатку №7», пункт 696 «Поселення Валки IX», місце розташування пам`ятки - місто Валки, охоронний номер 8715Ха. Так і паспортом на пам`ятку «Поселення Валки IX» від 01.12.2011 року та обліковою карткою від 01.12.2011 року в яких місцезнаходження об`єкту визначено : Харківська область, Валківський район, Валківська міська рада. 
Також під час розгляду справи відповідач наголошував, що згідно інформації, що містися у справі 615/1094/16, розгляд якої проводився Валківським районним судом, в 2016 році приймалося рішення про накладення арешту на землі Костівської сільської ради (за рахунок яких ОСОБА_1 передано у власність спірну земельну ділянку), за клопотанням прокурора Валківського відділу Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області Власенка В.І., (кримінальне провадження 42016220280000052). Та в результаті проведеної перевірки щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині раціонального використання та охорони земель ані органами прокуратури, ані судом не було виявлено, що на спірних землях Костівської сільської ради розташовується пам`ятка «Поселення Валки-ІХ» та що порушуються права Харківської обласної державної адміністрації . 
Також відповідач повідомляв під час розгляду справи, в довідці від 01.09.2016 року із звітності із кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель землекористувачами угіддями теж відсутні інформація про пам`ятку «Поселення Валки IX», а отже правомірним є твердження співвідповідача Головного управління Держгеокадастру в Харківській області про те, що під час передачі у власність земельної ділянки кадастровий номер 6321283500:02:000:0754, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області не мало в своєму розпорядженні інформації про розташування даної земельної ділянки в межах пам`ятки «Поселення Валки –ІХ», а тому прийняло правомірний Наказ від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 » 
Також судом першої інстанції при дослідженні доказів наданих позивачем повністю проігноровано той факт, що навіть 26.01.2021 року коли до облікової документації пам`ятки «Поселення Валки-ІХ» вносилися зміни та доповнення, місце знаходження пам`ятки було визначено, як Харківська область, Богодухівський район, Валківська міська територіальна громада місто Валки, в той час як земельна ділянка кадастровий номер 6321283500:02:000:0754, розташовується за межами несеного пункту бувшої Костівської сільської ради, наразі Костівського старостинського округу. Як доказ, що відсутності тотожності між неселенними пунктами м. Валки та с. Костів відповідачем долучено до матеріалів справи довідку КОАТУ – КОАТГ.
В матеріалах справи міститься генеральний план розміщення «Поселення Валки ІХ», який є невід`ємний додатком до паспорта та облікової картки, виконаний старшим науковим співробітником Охоронної археологічної служби України «Слобідська археологічна служба» ОСОБА_2 у 2010 році, з якого вбачається, що на півночі від поселення «Валки ІХ» проходить автодорога. Однак судом не надано увагу тому факту, що облікова документація на пам`ятку «Поселення Валки ІХ» містить відомості про точне місце розташування пам`ятки, яке не відповідає інформації зазначеній на генеральному плані розміщення «Поселення Валки - ІХ».
Також в рішенні суду сказано, що зазначення відповідних меж розташування поселення, з урахуванням його оточення природними та штучно створеними об`єктами (ріка, балка, автотраса тощо), дозволяє навіть візуально визначити його місце розташування. Однак необхідно звернути увагу, що при допущенні помилок під час виготовлення облікової документації та визначенні місця розташування пам`ятки «Поселення Валки-ІХ», без приведення у відповідність облікової документації на пам`ятку проведення відповідних експертних дослідження та робіт з визначення меж пам`ятки, не можливо достеменно встановити, що земельна ділянка ОСОБА_1 дійсно розташовується в межах відповідної пам`ятки. Враховуючи вищевикладене, слід визнати, що у 2016 році ОСОБА_1 стала добросовісним набувачем земельної ділянки кадастровий номер 6321283500:02:000:0754, так як факт розміщення даної ділянки в межах пам`ятки «Поселення Валки IX» і наразі не знаходить свого підтвердження, адже судження про перетин земельної ділянки кадастровий номер 6321283500:02:000:0754 з пам`яткою «Поселення Валки IX» висунуте лише прокурором, який не є особою яка має право на проведення відповідних досліджень.
Станом на 09.04.2004 р. було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ХР №015545 гр. ОСОБА_3 , земельна ділянка якої межує з земельною ділянкою відповідача, однак відомості про неї як власника земельної ділянки в межах об`єкта культурної спадщини не внесено до паспорта об`єкта культурної спадщини та не зазначено іншої форми власності, окрім державної. Що підтверджує ту обставину, що об`єкт культурної спадщини «Поселення Валки-ІХ» розташоване не в межах земельної ділянки відповідача. 
Користувачем об`єкта культурної спадщини згідно паспорту значиться Валківська міська рада, яка не залучена до розгляду даної справи, на боці жодної зі сторін, однак враховуючи, що прийняте судом рішення може вплинути на права та інтереси Валківської міської ради, розгляд справи без залучення ради не можливий однак дані обставини судом при розгляді справи теж не враховано.
Матеріали справи не містять доказів, що Валківська міська рада, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області належним чином повідомлені щодо наявності в межах належної їм земельної ділянки, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини, та що таким об`єктам надано правовий статусу щойно виявленого об`єкта. Також відсутні відомості щодо укладення охоронних договорів. Що в подальшому і призвело до передачі Головним управлінням Держгеокадастру в Харківській області земельної ділянки ОСОБА_1 
Для забезпечення режиму охорони пам`яток, у тому числі й режиму використання відповідної території, ст. 23 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини. І в саме в такий спосіб вирішено питання з власницею суміжної відносно спірної земельної ділянки відповідача земельної ділянки кадастровий номер 6321283500:02:000:0181, що належить ОСОБА_3 (справа № 520/35902/23).
Вважає, що позивачем у справі обрано неналежний спосіб захисту, а судом не надано правої оцінки наявним у справі доказам та помилково не прийнято рішення про застосування строків позовної давності.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Харківській області вказує, що вони погоджуються із доводами, міркуваннями та аргументами апелянта, рішення вважають незаконним та необґрунтованим та таким що підлягає скасуванню.
Вважає, що посилання прокурора на те, що розташування на спірній земельній ділянці пам`ятки археології «Поселення Валки ІХ» підтверджується інформацією Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13.09.2023 №05-25/429, паспортом та обліковою карткою пам`ятки, а також генеральним планом розміщення «Поселення Валки – ІХ», жодним чином не підтверджуються будь-якими графічними матеріалами чи висновками експертів, що могло б свідчити про розташування спірної земельної ділянки у межах пам`ятки археології.
Звертає увагу на факт, що згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України не має відомостей про те, що пам`ятка «Поселення Валки-ІХ» розташовується на території колишньої Костівської сільскої ради чи нинішнього Костівського старостинського округу.
У відзиві на апеляційну скаргу Харківська обласна прокуратура просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що у рішенні від 04.10.2024 у даній цивільній справі № 615/2256/23 судом першої інстанції обґрунтовано враховано, а апелянтом не спростовано, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 повністю знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ».
Скаржником не враховано, що вказані документи мають опис меж об`єкта, де зазначено, що поселення розташоване на першій та другій надзаплавній терасі р. Карамушна, за 2,0 км на схід від східної околиці м. Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанський, оточене з південного боку сухою балкою, із заходу – полем, на півночі – існуюча дорога Київ-Харків, зі сходу – р. Карамушна (п. 1 облікової картки, п.п. 11. 13 паспорту). 
Саме зазначення відповідних меж розташування поселення, з урахуванням його оточення природними та штучно створеними об`єктами (ріка, балка, автотраса тощо), дозволяє навіть візуально визначити його місце розташування, що підтверджується генеральним планом розміщення «Поселення Валки-ІХ» з позначенням зон охорони, тобто картографічним матеріалом, розробленим уповноваженим органом у встановленому порядку.
Вказано, що не знаходять жодного підтвердження доводи відповідача-2 щодо недопустимості доказів, наданих прокурором, а саме листа Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13.09.2023 № 05-25/1429 та листа сертифікованого інженера землевпорядника від 28.12.2023.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначене дослідження, яке проведено інженером-геодезистом з відповідною кваліфікацією, у встановлений законом спосіб додатково підтверджує факт розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» і її належність до земель історико-культурного призначення та інформацію, наведену в листі Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429.
Розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» повністю підтверджується інформацією компетентного органу у сфері охорони культурної спадщини з наданими ним матеріалами. За таких обставин не заслуговують на увагу доводи відповідача-2 про те, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 та пам`ятка археології «Поселення Валки-ІХ» знаходяться в межах різних адміністративно-територіальних одиниць, а також маніпулювання лінгвістичними оборотами «ліворуч від автотраси» або «праворуч від автотраси» за наявності документального та картографічного підтвердження розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології, що свідчить лише про наміри відповідача-2 ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи. 
Просить апеляційний суд звернути увагу, що в свою чергу відповідачем-2 не спростовано доводів прокурора і суду першої інстанції та не надано жодних належних і допустимих доказів, які підтверджували б розташування спірної земельної ділянки поза межами пам`ятки археології, так само як і не спростовано належність пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» до об`єктів культурної спадщини.
Оскільки на спірній земельній ділянці знаходиться об`єкт археології – «Поселення Валки-ІХ», то така земельна ділянка в силу закону належить до земель історико-культурного призначення і до особливо цінних земель, але аж ніяк не до земель сільськогосподарського призначення, а отже її в відчуження в комунальну або приватну власність неможливо без дотримання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері охорони культурної спадщини, та вимог ст. ст. 122, 150 ЗК України.
Оскільки спірна земельна ділянка в розташована межах пам`ятки археології, це виключає можливість перебування цієї ділянки в приватній власності, що є підставою для відмови компетентним органом в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та передачі її у приватну власність з огляду на невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. Не зважаючи на те, що спірна земельна ділянка в силу закону відноситься до особливо цінних земель історико-культурного призначення державної власності та її відведення та відчуження в приватну власність неможливо без дотримання вимог законодавства, що регулює відносини у сфері охорони культурної спадщини, та вимог ст. ст. 122, 150 ЗК України, цю земельну ділянку передано в приватну власність неуповноваженим органом із порушенням встановленого законом порядку, а саме на підставі на підставі незаконного оскаржуваного наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, а не рішення уповноваженого розпорядника - ХОДА, без зміни цільового призначення та її погодження з Кабінетом Міністрів України та уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, внаслідок чого зазначена земельна ділянка з числа особливо цінних земель історико-культурного призначення незаконно вибула із державної власності. 
Таким чином, відповідачем безпідставно не враховано, що умовою належності спірної земельної ділянки до категорії земель історично-культурного призначення є розташування на ній об`єкта, визначеного ст. ст. 53, 54 ЗК України, ст. 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини», а саме пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», що підтверджується інформацією уповноваженого органу у сфері охорони культурної спадщини та паспортом пам`ятки. 
Враховуючи, що спірна земельна ділянка повністю розташована в межах пам`ятки археології та не може перебувати в приватній власності, держава як її законний власник вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування та розпоряджання цією земельною ділянкою в порядку ст. 391 ЦК України та ст. 152 ЗК України шляхом визнання незаконним та скасування наказу ГУ Держгеокадастру у Харківській області, яким цю земельну ділянку передано в приватну власність, і як наслідок, зобов`язання повернути її державі.
Також вказано, що норми законодавства, які визначають повноваження прокурора, не зобов`язували і не зобов`язують прокурора розпочинати процедуру встановлення підстав для представництва інтересів держави при винесені будь-якого рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, а отже об`єктивно виключали можливість для прокурора довідатись про порушення інтересів держави у спірних відносинах без опрацювання спірного договору та відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прокурор не має доступу до договору з моменту його укладення.
Оскільки прокурор в межах наданих ч. 4 ст. 23 Закону № 1697-VII «Про прокуратуру» повноважень не міг встановити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді у спірних відносинах інакше, ніж через отримання інформації на запит щодо конкретних обставин розпорядження ГУ Держгеокадастру у Харківській області спірною земельною ділянкою, тому необґрунтованими є заперечення відповідача про те, що прокурор не був позбавлений можливості своєчасно отримати необхідну для подання позову інформацію.
Оскільки прокурору стало відомо про вказані порушення інтересів держави, а необхідні для підтвердження підстав представництва інтересів держави в суді документи прокурором отримано лише 15.09.2023, отже лише з цього часу він здобув достатні докази на підтвердження матеріально-правових підстав позову та порушення інтересів держави, а відтак і набув можливість звернутися з відповідним позовом до суду за захистом порушеного права.
Враховуючи викладене, з огляду на правову природу спірних правовідносин, обраний прокурором спосіб захисту прав та наведені вище висновки Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування норм матеріального права у справах відповідної категорії, цей позов може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання відповідного порушення інтересів держави та до нього позовна давність не застосовується.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не повністю відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги суд своє рішення мотивував наступним.
Приблизно 90 % спірної земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер 6321283500:02:000:0754, яка належить відповідачці на праві приватної власності з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського господарства, знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ», яка занесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за охоронним номером 8715-Ха, у порядку визначеному статтею 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини».
Спірну земельну ділянку було передано в приватну власність на підставі наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», який не є уповноваженим органом, а не рішенням уповноваженого розпорядника - Харківської обласної державної адміністрації, без зміни його цільового призначення та погодження з КМУ і з уповноваженим органом у сфері охорони культурної спадщини, в результаті чого спірна земельна ділянка незаконно вибула із державної власності особливо цінних земель історико-культурного призначення – давнього поселення.
Обраний прокурором спосіб захисту шляхом оскарження рішення (наказу) уповноваженого органу про передачу земельної ділянки в комунальну власність безпосередньо передбачений у пункті 10 частини другої статті 16 ЦК України та з урахуванням правових висновків, які були висловлені у постанові ОП КЦС ВС від 17 травня 2023 року у справі № 748/1335/20 (провадження № 61-3305св22) щодо застосування негаторного позову у формі зобов`язання повернути земельну ділянку, на якій розташована пам`ятка археології, яка згідно закону не може бути у приватній власності, є достатнім та ефективним у спірних правовідносинах, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки, а тому вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області і повернення спірної земельної ділянки підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції з покликанням на правові висновки, які були висловлені у постанові ВС від у справі № 557/303/21 (провадження № 61-3305св22), у справі № 748/1335/20 (провадження № 61-11516св22), № 927/1206/21 922/1412/22 вважав, що за обставин цієї справи є підстави для позбавлення відповідачки права власності на спірну земельну ділянку, що відповідає ст. 17 закону України «Про охорону культурної спадщини» і загальним принципам міжнародного права, легітимній меті забезпечення належної охорони пам`яток археології, які зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, та справедливо врівноважує інтереси суспільства з правами власника. З огляду на характер спірних правовідносин суд першої інстанції не вбачав як невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, що сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Підстав для застосування строку позовної давності суд не знайшов, адже до вимог за негаторним позовом позовна давність не застосовується, оскільки порушення є таким, що триває у часі.
Колегія суддів не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
У статті 54 ЗК України передбачено, що землі історико-культурного призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Навколо історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, об`єктів культурної всесвітньої спадщини, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб, які надані та використовуються для потреб охорони культурної спадщини, пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів) встановлюються зони охорони пам`яток із забороною діяльності, що шкідливо впливає або може вплинути на додержання режиму використання таких земель. Порядок використання земель історико-культурного призначення визначається законом.
У п. «г». ч. 4 ст. 84 ЗК України визначено, що до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема: землі під об`єктами історико-культурного призначення, що мають особливу історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 №1805-III (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2000, № 39, ст.333, (далі – Закон №1805-III, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). 
Так, згідно ст. 1 Закону № 1805-III пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Згідно ст. 17 Закону № 1805-III: пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом. Усі пам`ятки археології, в тому числі ті, що знаходяться під водою, включаючи пов`язані з ними рухомі предмети, є державною власністю. 
Землі, на яких розташовані пам`ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.
У частині першій статті 31 Закону № 1805-III охоронювані археологічні території визначені наступним чином: топографічно визначені території чи водні об`єкти, в яких містяться об`єкти культурної спадщини або можлива їх наявність, за поданням відповідного органу охорони культурної спадщини можуть оголошуватися рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини охоронюваними археологічними територіями на обмежений або необмежений строк у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Правовий режим охоронюваної археологічної території визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини. 
При цьому згідно ст. 34 Закону № 1805-III землі, на яких розташовані пам`ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації.
Встановлення зон охорони пам`яток та затвердження меж історичних ареалів населених місць не може бути підставою для примусового вилучення з володіння (користування) земельних ділянок у юридичних та фізичних осіб за умов дотримання землевласниками та землекористувачами правил використання земель історико-культурного призначення. 
Згідно п. ґ) ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, зокрема: відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб.
Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності, п. г) ч. 1 ст. 143 ЦК України.
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 122 ЗК України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.
Згідно ст. 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться, зокрема: землі історико-культурного призначення, п. г) ч. 1.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 186 ЗК України проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів погоджуються з власниками, користувачами земельних ділянок, що включаються до території історико-культурного призначення, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів без їх вилучення, крім випадків, коли обмеження безпосередньо встановлені законом або прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, та крім випадків, якщо зазначені проекти землеустрою розроблені у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів погоджуються структурним підрозділом відповідної обласної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення).
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів затверджуються їх замовниками.
Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, затверджуються органами, що відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини" затверджують науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини, що визначає обмеження у використанні земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини. Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій історико-культурного призначення, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, що розробляються з метою внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та режими використання земель у межах територій пам`яток культурної спадщини, історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць, територій об`єктів культурної всесвітньої спадщини, не пізніше 30 календарних днів до дня їх затвердження публікуються на офіційному веб-сайті органу охорони культурної спадщини, уповноваженого здійснювати їх затвердження;
Судом встановлено, що наказом Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів Костівської сільської ради на території Валківського району Харківської області.
Передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 2 га, в тому числі рілля площею 2,0000 га (кадастровий номер 6321283500:02:000:0754) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Костівської сільської ради Валківського району Харківської області.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 35392197 від 10 листопада 2023 року земельна ділянка кадастровий номер 6321283500:02:000:0754 площею 2га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, адреса: Харківська область, Валківський район, Костівська сільська рада належить ОСОБА_4 на праві власності. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1058574263212, підстава: копія наказу про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність, серія та номер 10451-СГ, виданий 03 жовтня 2016 року, видавник Головне управління Держгеокадастру у Харківській області; витяг з ДЗК про земельну ділянку, серія та номер НВ-6303151392016 виданий 19 вересня 2016 року, видавник Відділ Держгеокадастру у Валківському районі Харківської області. Запис про право власності від 11 жовтня 2016 року № 16968663, внесений державним реєстратором Коломацької районної державної адміністрації Харківської області Мєдвєдєвою Зінаїдою Олексіївною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 31929655 від 19 жовтня 2016 року.
Повноваження Костівської сільської ради Валківського району Харківської області припинені 26 листопада 2020 року на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій». Правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту Закону є сформована територіальна громада, тобто Валківська міська рада Богодухівського району Харківської області.
На підставі наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011 року «Про затвердження науково-проектної документації щодо меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією місцевого значення об`єкти культурної спадщини, зокрема, у Харківській області згідно з переліком, викладеним у додатку 7, в якому значиться об`єкт пам`ятка археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха).
Відомості про занесення пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» до Реєстру наявні на офіційному веб-сайті Міністерства культури та стратегічних комунікацій України.
У паспорті та обліковій картці об`єкта культурної спадщини «Поселення Валки-ІХ», які складені 01 грудня 2011 року завідувачем відділу пам`яток археології ОКЗ «Харківський науково-методичний центр охорони культурної спадщини» та затверджені начальником Управління культури і туризму ХОДА, наведено опис меж території пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» де зазначено, що поселення розташоване на першій та другій надзаплавній терасі р. Карамушна, за 2,0 км на схід від східної околиці м. Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанський, на першій та другій надзаплавній терасі правого берега річки Карамушна (притоки річки Мжа), оточене з південного боку сухою балкою, із заходу – полем, на півночі – існуюча дорога Київ-Харків, зі сходу – р. Карамушна (п. 1 облікової картки, п.п. 11. 13 паспорту).
Департамент культури і туризму Харківської обласної військової адміністрації в листі від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429 щодо надання інформації стосовно земельних ділянок, зокрема з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 зазначив, що в результаті проведення робіт на базі окружної прокуратури з використанням доступу до Державного земельного кадастру, в тому числі до Публічної кадастрової карти України з метою проведення відповідних робіт (дослідження) щодо встановлення розташування земельних ділянок в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» департамент вивчив місце розташування земельних ділянок. В результаті співставлення картографічних матеріалів встановлено, що 90 % зазначеної земельної ділянки знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» (охоронний номер 8715-Ха). Заходи позовного характеру Департаментом щодо пам`ятки археології місцевого значення «Поселення Валки-ІХ» (охоронний №8715-Ха) не вживались.
На запит Богодухівської окружної прокуратури від 27 грудня 2023 року № 56-4888вих-23 сертифікований інженер-землевпорядник Назаренко Роман Олександрович (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № О10339 від 14 травня 2014 року виданий кваліфікаційною комісією Київського національного університету будівництва і архітектури Міністерства освіти і науки України) листом від 28 грудня 2023 року повідомив, що вивченням розташування земельних ділянок та меж пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 потрапляє в межі пам`ятки, перетин складає 90%.
Межі пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» на схемі перетину нанесені у відповідності до генерального плану розміщення «Поселення Валки-ІХ» від 2010 року.
Дослідження проведено на базі Богодухівської окружної прокуратури з використанням програмно-технічних засобів офіційного веб-порталу Держгеокадастру України «Національна кадастрова система» та за допомогою комп`ютерної програми Digitals/Delta XE.
Таким чином, зазначене дослідження, яке було проведено інженером-геодезистом з відповідною кваліфікацією, у встановлений законом спосіб додатково підтверджує факт розташування спірної земельної ділянки в межах пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» і її належність до земель історико-культурного призначення та інформацію, наведену в листі Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації від 13 вересня 2023 року № 05-25/1429.
В матеріалах справи міститься генеральний план розміщення «Поселення Валки ІХ», який є невід`ємний додатком до паспорта та облікової картки, виконаний старшим науковим співробітником Охоронної археологічної служби України «Слобідська археологічна служба» ОСОБА_2 у 2010 році, з якого вбачається, що на півночі від Поселення «Валки ІХ» проходить автодорога.
Крім цього, матеріали справи додатково містить загальну схему меж земельних ділянок, яка виконана сертифікованим інженером-землевпорядником, з якого також вбачається наявність на півночі від земельної ділянки з кадастровим номером: 6321283500:02:000:0754 відповідної автодороги.
Зазначення відповідних меж розташування поселення, з урахуванням його оточення природними та штучно створеними об`єктами (ріка, балка, автотраса тощо), дозволяє навіть візуально визначити його місце розташування.
Спірна земельна ділянка передана на підставі наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ у приватну власність ОСОБА_1 за кодом КВЦПЗ – 01.03 «Для ведення особистого селянського господарства», тобто не за видами цільового призначення, передбаченими для земель історико-культурного призначення (коди 08.01-08.04 Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548).
Зміна цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється за погодженням з Кабінетом Міністрів України (ч. 7ст. 20 Земельного кодексу України).
За повідомленням секретаріату Секретаріату Кабінету Міністрів України №19929/0/2-23 від 04 серпня 2023, установою не опрацьовувалися проекти актів КМУ щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754.
У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Всупереч вказаній нормі ст. 89 ЦПК України суд першої інстанції не надав належної оцінки запереченням проти позову, які були зазначені відповідачами та не звернув уваги, що земельна ділянка під об`єктом пам`ятка археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха) як на день виділення спірної земельної ділянки відповідачці у власність, так і на день розгляду справи в суді – не сформована. 
У справі відсутні відповідні докази про те, що: відповідний орган охорони культурної спадщини Харківської області виконав вказаний Наказ Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011 року «Про затвердження науково-проектної документації щодо доведення меж і режимів використання зон охорони пам`яток та занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України» в частині пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха) до відома відповідного органу з питань земельних ресурсів, ГУ Держгеокадастру у Харківській області, який здійснював повноваження власника земель сільськогосподарського призначення, як це передбачено у п. 4.3 вказаного Наказу (а.с. 38 на звороті т. 2). 
Як вбачається з Паспорту об`єкта культурної спадщини поселення «Валки – ІХ» - це поселення було виявлено науково-археологічною експедицією на землях сільськогосподарського призначення у 2009 році та складається з поселення розміром 160 на 550 метрів, яке було за допомогою двох шурфів виявлене у землі. Вказане поселення було залишене общиною носіїв черняхівської культури ІІІ-V віків на території площею 8,8 га за 2 км. на схід від східної околиці міст Валки, ліворуч від автотраси Київ-Харків-Довжанский, суміжний землекористувач – Валківська міська рада Вальківського району Харківської області (див. а.с. 44-45 т.2). 
Разом з тим, у справі відсутні відповідні топографічні та геодезичні матеріали, інші документи землеустрою щодо організації і встановлення меж території вказаного об`єкта пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха) які відповідно до вказаних норм матеріального права мають складатися станом на день ухвалення вказаного Наказу Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 03 жовтня 2016 року № 10451-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність», на підставі якого спірну земельну ділянку було передано у власність відповідачки.
Так, у справі відсутні проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж території вказаного об`єкта пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ» (охоронний № 8715-Ха) та узгодження з ГУ Держгеокадастру у Харківській області, або з іншим власником спірної земельної ділянки, а також документи щодо встановлення відповідних меж в натурі вказаного об`єкта пам`ятки археології - як це передбачено відповідно до змісту вказаної вище норми ч. 3 ст. 186 ЗК України та норми ст. 34 Закону № 1805-III. 
Отже, для вирішення подібних спорів земельні ділянки під такими історичними об`єктами мають бути ідентифіковані, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (статті 102-113 ЦПК України).
Надані прокурором до справи документи: загальна схема розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 6321283500:02:000:0754 була складена у зв`язку з розглядом цієї справи в суді, містить лише ситуативний план з описом меж пам`ятки археології «Поселення Валки-ІХ», в якому не зазначено координати поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережи, що дозволяє дійти висновку лише про вірогідне часткове накладення на ці межі вказаної спірної земельної ділянки, розмір якого конкретно не визначений (а.с. 151 т. 2). 
Належних та допустимих висновків судового експерта з приводу розміру перетинання меж вказаних земельних ділянок, до матеріалів справи прокурором всупереч визначеного у ст.ст. 12, 81 ЦПК України процесуального обов`язку доказування підстав позову – до суду не було надано. Наявні у справі документи не ґрунтуються на даних сформованої земельної ділянки історичної пам`ятки Валки – ІХ і не включають аналіз винесених її меж в натуру.
Колегія суддів також звертає увагу на відсутність у справі інформації щодо відповідних рішень уповноважених органів влади по виконанню вказаного Наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011 року про зміну цільового призначення земельної ділянки під визначеною вперше об`єкта – історичної пам`ятки археології «Валки-ІХ» відповідно до визначеного у ст. 20 ЗК України порядку, або встановлення навколо вказаної історичної пам`ятки відповідної охоронної зони, як це передбачено у ч. 2 ст. 54 ЗК України, оформлення відповідної землевпорядної документації згідно норми п. 3 ч. 3 ст. 186 ЗК України. 
Відповідачка не відповідає за організацію належного державного врядування та реалізацію вказаного Наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011, вона також не була вчасно поінформована при обтяження археологічною пам`ятковою спірної земельної ділянки при її отриманні у власність. Відсутність винесених в натуру меж об`єкта - пам`ятки археології «Валки-ІХ» негативно позначається на правовій визначеності вищевказаного Наказу Міністерства культури України № 912/0/16-11 від 21 жовтня 2011 року та юридичної якості такого підзаконного нормативного акту, що об`єктивно істотно обмежило можливість для відповідачки правильно визначити свою поведінку щодо спірної земельної ділянки та наразі негативно вплинуло на легітимні очікування відповідачки щодо її використання за цільовим призначенням.
За таких обставин колегія суддів вважає, що за відсутності доказів про інше відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення, а наведені з цього приводу доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
Суд першої інстанції всупереч вимог ст. 89 ЦПК України наявні у справі обставини у контексті вказаних заперечень відповідачів та згаданих норм матеріального права належним чином не оцінив, та не звернув уваги, що за наявних даних про часткове перетинання меж спірної земельної ділянки з межами об`єкта – історичної пам`ятки археології «Валки-ІХ», оскільки відповідачка є добросовісним власником земельної ділянки зобов`язання повернути земельну ділянку без попередньої компенсації її вартості покладає не неї непропорційний тягар відповідальності на порушення порядку виділення земельної ділянки у власність, та неналежне врядування державних органів, що перебуває поза межами її компетенції. З цього приводу існує стала конвенційна практика ЄСПЛ та практика касаційного суду щодо втручання у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. (справи щодо належно врядування, див. з цього приводу із останніх рішення ЄСПЛ від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» ( Заяви № 27849/15 та 33358/15), рішення ЄСПЛ від 09 травня 2025 року у справі «Кулік проти України» (заява № 40214/16).
У п. 48 згаданого рішення від 24 жовтня 2024 року у справі «Дроздик та Мікула проти України» ( Заяви № 27849/15 та 33358/15) ЄСПЛ повторив, що втручання у мирне користування майном повинно встановлювати справедливий баланс між вимогами загальних інтересів громади та вимогами захисту основних прав особи (див., серед інших джерел, Sporrong and Lonnroth v. Sweden , 23 September 1982, § 69, Series A no. 52). Умови компенсації згідно з відповідним законодавством є суттєвими для оцінки того, чи відповідає оскаржуваний захід необхідному справедливому балансу та, зокрема, чи накладає він непропорційний тягар на заявників (див . The Holy Monasteries v. Greece , 9 December 1994, Series A no. 301-A, p. 35, § 71). Суд раніше встановив, що вилучення майна без виплати суми, що обґрунтовано відповідає його вартості, зазвичай являє собою непропорційне втручання, а повна відсутність компенсації може вважатися виправданою відповідно до статті 1 Протоколу № 1 лише за виняткових обставин (див., серед інших джерел, Jahn and Others v. Germany [GC], № 46720/99 та 2 інших, § 94, ECHR 2005-VI). Крім того, у контексті анулювання помилково наданого права власності, принцип «належного управління», розроблений Судом, може не лише покладати на органи влади обов`язок діяти оперативно для виправлення своєї помилки, але й вимагати виплати адекватної компенсації або іншого виду належного відшкодування його колишньому добросовісному власнику (див., наприклад, Rysovskyy v. Ukraine , № 29979/04, § 71, 20 жовтня 2011 року, з подальшими посиланнями).
У згадані справі «Дроздик та Мікула проти України» за аналогічних у даній справі предмету позову про скасування рішення місцевих рад про виділення земельних ділянок заявникам та визнання їхніх прав власності недійсними, та заявлених підстав про те, що таке виділення було незаконним з самого початку, оскільки земля належала до зони заборони залізниці, - зазначив, що цю ситуацію слід розглядати у світлі вищезгаданого «принципу належного управління». У зв`язку з цим Суд зазначив, що на національному рівні, якби земля була вилучена у заявників, добровільно чи ні, в рамках відчуження землі з міркувань суспільної необхідності, виплата компенсації була б обов`язковою згідно з національним законодавством. І навпаки, у типі проваджень, розпочатих у цих справах ( провадження rei vindicati, тобто повернення земельних ділянок), обов`язкова компенсація за втрату землі не передбачалася. Таким чином, заявників було позбавлено майна без будь-якої компенсації. 
За відсутності застосування до заявників інших заходи, ніж позбавлення права власності, з урахуванням того, що право власності другої заявниці на земельну ділянку було визнано недійсним в ситуації, коли лише її невелика частина перетиналася із захисною зоною залізниці, ЄСПЛ дійшов висновку, що втручання у майнові права заявників, окрім того, що викликало серйозні сумніви щодо його законності та відповідності загальним інтересам, поклало на них непропорційний тягар, оскільки заявникам не було запропоновано жодної компенсації за землю, повернуту у них. Відповідно, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції (п.п. 50-53 згаданого рішення у справі «Дроздик та Мікула проти України»).
У справі «Кулік проти України» (заява № 40214/16) за аналогічних обставин справи щодо скасування права приватної власності на землю, яку було з порушенням законної заборони надано заявнику в межах «захисних берегових смуг», заявник не отримав жодної компенсації за землю, якої його було позбавлено в результаті ухвалення відповідного рішення касаційним судом України, і не було зроблено жодної спроби запропонувати йому таку компенсацію чи будь-яку іншу форму відшкодування. Відповідно, ЄСПЛ постановив рішення, що мало місце порушення статті 1 Протоколу№ 1 до Конвенції, п. 24 рішення від 09 травня 2025 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) з цього приводу також зазначено, що:
«п. 51. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до ЄСПЛ, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач - внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).
Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач …втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар (див.: пункт 6.53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21)).
Крім того, колегія суддів не може ігнорувати, що за обставин цієї справи відповідачці на було запропоновано викуп спірної земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності відповідно до ст. 146 ЗК України, п. 6 ч. 1ст. 346, ст. 350 ЦК України. Такий викуп може мати місце лише за умови відшкодування земельних ділянок відповідно до закону. Це передбачено Законом України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності».
У ст. 17 Закону України № 1805-III також передбачено, що землі, на яких розташовані пам`ятки археології вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам`ятки археології - поля давніх битв.
Також є обґрунтованими доводи скарги про те, що у даному випадку є передбачений ст. 23 Закону України № 1805-III правовий механізм захисту історичних пам`яток археології, який є доречний у контексті обставин цієї справи та передбачає більш збалансований підхід захисту суспільних інтересів: усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір. З цих підстав можливо укладення між відповідачкою та Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (код ЄДРПОУ 02230856) охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології місцевого значення “Поселення Валки -IX” – спірну земельну ділянку на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 року у справі № 520/35902/23 був задоволений адміністративний позов Керівника Богодухівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської обласної державної (військової) адміністрації, Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації до ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити певні дії.
Зобов`язано ОСОБА_3 укласти з Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації охоронний договір на частину об`єкта культурної спадщини - пам`ятки археології місцевого значення “Поселення Валки -IX” - земельну ділянку з кадастровим номером 6321283500:02:000:0181, площею 2,681 га, на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768.
Вказана земельна ділянка згідно наявному у даній справі плану межує зі спірною земельною ділянкою відповідачки (а.с. 151 т. 2).
У справі відсутні відомості про неможливість застосування аналогічного підходу у даному випадку та запропонувати відповідачці укласти охоронний договір, або викупити спірну земельну ділянку у разі суспільної необхідності, замість її безоплатного вилучення з цих мотивів, що для колегії суддів є додатковим аргументом непропорційності втручання у право приватної власності відповідачки, яка після отримання у власність спірної земельної ділянки сільськогосподарського призначення у 2016 році вже тривалий час на день звернення до суду у листопаді 2023 року відкрито використовує її за цільовим призначенням, що становить для неї надмірний індивідуальний тягар.
Водночас суд апеляційної інстанції не вважає за необхідне виносити рішення з цих питань щодо пропорційності втручання у захищене конвенційними та конституційними, ст. 41 Основного Закону України, гарантіями захисту права власності відповідачки на спірну земельну ділянку, оскільки має сумніви щодо законності способу втручання на підставі заявлених прокурором позовних вимог.
Так, з огляду на те, що спірна земельна ділянка лише частково накладається на межі об`єкта пам`ятки археології «Валки-ІХ», належним способом є витребування такої частки земельної ділянки відповідно до ст. 388 ЦК України, а не зобов`язання повернути всю земельну ділянку відповідно до норми ст. 391 ЦК України, що також додатково покладає на власника непропорційний тягар відповідальності.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що «витребування як належний спосіб захисту у цій справі не може бути застосовано щодо всієї земельної ділянки площею 0,1259 га, така вимога може розглядатися тільки щодо тієї частини земельної ділянки, що накладається на смугу відведення залізниці. Для вирішення подібних спорів земельна ділянка (підстави для витребування якої наявні - тобто така земельна ділянка накладається на смугу відведення залізниці) має бути ідентифікована, зокрема, шляхом визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі (стаття 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»). Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві постійного користування АТ «Укрзалізниця» та накладається на земельну ділянку, що знаходиться у власності ОСОБА_4 ».
Землі історико-культурного значення, на яких розташовані пам`ятки археології, віднесено до категорії особливо цінних земель. При цьому застосування та вибір відповідної норми права з метою повернення земельної ділянки історико-культурного значення фонду державі (ст. 391 чи ст. 388 ЦК України), на думку колегії суддів належить до питання законності втручання у приватне право власності відповідачки та ефективності захисту порушеного права (способу захисту), що залежить у першу чергу від об`єктивної сторони правопорушення: порушення права державного володіння спірною ділянкою внаслідок фактичного володіння та/або відповідною державною реєстрацією права власності за іншою особою, тобто змістом порушеного права. Цільове призначення земельної ділянки, у першу чергу визначає суспільні інтереси застосування відповідного закону та досягнення справедливого балансу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту фундаментальних прав особи, пропорційність втручання у захищено ЄКПЛ право. Такий підхід ґрунтується на обов`язку суду забезпечувати рівність сторін перед законом і судом, як складований елемент принципу верховенства права
Крім того, відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній на час звернення прокурора із позовом, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Відповідно до цієї статті в чинній редакції за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Таким чином, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав (записів до Державного реєстру прав). З відображенням таких відомостей (записів) у Державному реєстрі прав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпує свою дію. Отже, вимога про скасування такого рішення після внесення на його підставі відповідних відомостей (записів) до Державного реєстру прав не відповідає належному способу захисту.
Підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, є рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна.
Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 № 183/1617/16 (14-208цс18).
Згідно правових висновків, які були висловлені у рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 та постанові КЦС ВС від 30.01.2019 у справі № 359/2258/17-ц позов, предметом якого є накази Держгеокадастру щодо надання земельних ділянок, тобто ненормативні акти, що застосовуються одноразово і з прийняттям яких виникають правовідносини, пов`язанні з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки такі накази вичерпали свою дію шляхом виконання.
Аналогічні висновки були висловлені у постанові ОП КЦС ВС від 17 травня 2023 року у справі № 748/1335/20 (провадження № 61-11516св22), яка стосувалася визнання недійсним відповідного наказу ГУ Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність земельної ділянки, яка розміщена в межах пам`ятки культурної спадщини місцевого значення, скасування державної реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку, та запису про право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У вказаній справі касаційний суд погодився з тим, що такі вимоги не відповідають належному способу захисту.
Наведене свідчить, що вказані доводи скарги знайшли своє підтвердження у матеріалах справи та спростували висновки суду першої інстанції. Наведені у відзиві на скаргу вказані аргументи скарги не спростовують. При цьому відсутні підстави для розгляду заяви про застосування наслідків спливу позовної давності, оскільки позивач не довів законні підстави заявленого позову.
Відповідно до пунктів 3,4 ч. 1, ч.4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Валківського районного суду Харківської області від 04 жовтня 2024 року скасувати.
Позов заступника керівника Харківської обласної прокуратури Кравченка Андрія Григоровича, який дії в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - залишити без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 13 червня 2025 року.

Головуючий –                                                                        В.Б. Яцина.

Судді -                                                                                Ю.М. Мальований

Н.П. Пилипчук.