Унікальний номер справи 758/11693/15-ц
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/9801/2025
Головуючий у суді першої інстанції Н. М. Ларіонова 
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач

   Постанова
         Іменем    України
 
21 липня   2025 року                                                                                                місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
 
головуючого - Поливач Л.Д. (суддя - доповідач), 
суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О. І.
 
секретар судового засідання: Комар Л.А.
 
сторони:
позивач                             ОСОБА_1 
відповідач                      Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
 
нарішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року, ухваленеу складі судді Н.М. Ларіонової в приміщенні Подільського районного суду м. Києва,
 
у с т а н о в и в :
 
В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила зобов`язати первісного відповідача - виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - відповідно до законодавства нарахувати та виплатити їй допомогу по тимчасовій непрацездатності за весь період тимчасової непрацездатності по листкам непрацездатності серії АГЗ №884886 з 13.10.2014р. по 24.10.2014р.; серії АГЗ №885106 з 27.10.2014р. по 05.11.2014р.; серії АГЗ №885214 з 06.11.2014р. по 14.11.2014р.; серії АГЗ №905746 з 17.11.2014р. по 11.12.2014р.; серії АГЗ №908486 з 12.12.2014р. по 17.12.2014р.; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 7 700,0 грн.
Свої вимоги обґрунтовувала тим, що з 18.06.2014 року вона працювала на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (наказ від 18.06.2014р. №306-к) та згідно з наказом від 18.12.2014 року № 568-к Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності була звільнена з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Згодом її було поновлено на роботі, як незаконно звільненого працівника рішенням Подільського районного суду м. Києва 26.03.2015 (справа №758/549/15ц), яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015. В період роботи вона хворіла, у зв`язку з чим їй були видані листки непрацездатності: 1) серії АГЗ № 884886 з 13.10.2014 р. по 24.10.2014 р. (КУ ЦМЛ №2 стаціонар м. Житомир) - первинний; 2) серії АГЗ № 885106  з 27.10.2014 р. по 05.11.2014 р. (КУ ЦМЛ № 2 стаціонар м. Житомир) - первинний; 3) серії АГЗ № 885214 з 06.11.2014 р. по 14.11.2014 р.( КУ ЦМЛ № 2 стаціонар м. Житомир) - первинний; 4) серії АГЗ №905746 з 17.11.2014 р.        по        11.12.2014 р. (КУ ЦМЛ №1 поліклініка 1 м. Житомир) - первинний; 5) серії           АГЗ № 908486 з 12.12.2014 р. по 17.12.2014р. (КУ ЦМЛ №1 поліклініка 1 м. Житомир) - продовжений первинний. Комісія із соціального страхування Відповідача прийняла рішення про відмову у призначенні  їй допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вищезазначеним листкам непрацездатності. Станом на 12.10.2015 соціальна допомога по вищезазначеним листкам непрацездатності не була нарахована та виплачена у зв`язку з чим виникла підстава для її звернення до суду. 26.02.2015 року позивачка отримала лист від 27.01.2015 №244-04 відповідно до якого їй стало відомо, що комісія із соціального страхування відповідача прийняла рішення про відмову у призначенні їй допомоги по тимчасовій непрацездатності. Причиною відмови зазначається те, що, на думку відповідача, листки непрацездатності видані необґрунтовано з посиланням на лист Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 22.01.2015 № 5.1-31-134. Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності. Отже, відмова Відповідача у наданні їй допомоги по тимчасовій непрацездатності необгрунтована та незаконна. В період з 13.10.2014 по 24.10.2014; з 27.10.2014 по 05.11.2014; з 06.11.2014 по 14.11.0214.; з 17.11.2014 по 11.12.2014  та з 12.12.2014 по 17.12.2014 вона дійсно хворіла, у зв`язку з чим їй були видані листки непрацездатності. В період тимчасової непрацездатності вона була застрахованою особою. Відповідно до законодавства підстав для відмови у наданні їй допомоги по тимчасовій непрацездатності немає. Тобто, Відповідач повинен нарахувати та виплатити їй допомогу по тимчасовій непрацездатності відповідно до законодавства. Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому КМУ. Позивачка звернулася до головних лікарів КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира та КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира із запитом про проведення перевірки її лікарняних листків та повідомити її про результати перевірок органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. В результаті чого вона отримала відповідь від 10.03.2015 №662 від головного лікаря А.І. Вусик, де він вказує, що представниками Фонду, без дозволу адміністрації КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира була перевірена первинна медична документація. Відмова у перевірці КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира ґрунтувалась на пункт 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ, якими встановлено, що перевірки (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються з січня до червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Дозволу члени комісії на момент перевірки не мали, та поставити підписи з ознайомленням із Законом України відмовились, через, що був складений Акт. Адміністрацією КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира не підписана довідка перевірки, так як вона проведена в порушення чинного законодавства. Зазначає, що вказані дії з боку відповідача є порушенням її законних прав, як застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення по листкам непрацездатності, які завдали їй моральних страждань. Відповідно до ст.23 ЦКУ особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана позивачу в результаті невиплаті матеріального забезпечення та полягає в тому, що з 13 жовтня 2014 року тривалий час вона перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що засвідчено у листках непрацездатності. Позивачем було витрачено багато коштів на ліки. Через тимчасову непрацездатність вона не мала можливості заробляти собі на життя. Посилається на те, що як застрахованій особі, згідно чинного законодавства їй по виходу з лікарняного повинно бути виплачено матеріальне забезпечення по лікарняним листкам. Зазначає, що, відповідач позбавив її права гарантованого Законом України №2240 та № 1105 на отримання виплати допомоги по тимчасовій непрацездатності. У зв`язку із переліченими неправомірними діями зі сторони відповідача щодо неї, вона зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях та хвилюваннях. Вказані незаконні дії відповідача призвели до її моральних переживань, вона втратила душевний спокій, адже вона не мала засобів для забезпечення собі належного рівня життя та просила відшкодувати завдану їй моральну шкоду в розмірі 7 700,00 грн.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року позов ОСОБА_1 до виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності правонаступником, якого є Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії, задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в місті Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу по тимчасовій непрацездатності за весь період тимчасової непрацездатності по листкам непрацездатності серії АГЗ №884886 з 13.10.2014. по 24.10.2014р.; серії АГЗ №885106 з 27.10.2014р. по 05.11.2014р.; серії АГЗ №885214 з 06.11.2014р. по 14.11.2014р. ; серії АГЗ №905746 з 17.11.2014р. по 11.12.2014р.; серії АГЗ №908486 з 12.12.2014р. по 17.12.2014р. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою.  
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що  за даними відомостей про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 перебувала в трудових відносинах із  Виконавчою дирекцією Київського міського відділення фонду соціального страхування тимчасової втрати працездатності з 18.06.2014 по 18.12.2014. Звільнена вона була із займаної посади 18.12.2014 відповідно до п. 1 ст. 40 Кодексу Законів про Працю України.
Згідно із індивідуальними відомостями про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб ОСОБА_1 роботодавцем ВД КМВ ФСС з ТВП нараховано дохід: у жовтні 2014 року в сумі 5283,96 грн за 31 день, у листопаді - 0,0 грн та  у грудні 2014 року - 1156,37 грн за 18 календарних днів.
Апелянт зауважує, що згідно із  ч. 3 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією із соціального страхування, що створюється на підприємстві, в установі, організації та застрахованих осіб або інших органів, або фізичною особою - підприємцем, особою, яка проводить  незалежну професійну діяльність.
Звертає увагу апеляційного суду на ту обставину, що наразі в ІКІС ПФУ: Підсистема «Електронний реєстр листків непрацездатності в тому числі «Лікарняні від ФССУ» відсутні інформація щодо подання ВД КМВ ФСС з ТВП заяв-розрахунків з нарахованими   ОСОБА_1 сумами допомоги по тимчасовій втраті працездатності за листками непрацездатності.
Апелянт зауважує, що ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в м. Києві за отриманням допомоги по тимчасовій непрацездатності, визначеної абзацом 3 та 4 ч. 1 ст. 22 Закону 1105 в редакції після 01.01.2023 за листками непрацездатності не зверталась.
ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
02 липня 2025 року у судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, про час та дату розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заяву,  в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі.
З метою дотримання процесуальних строків, колегія суддів вважала за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої неявка сторін, або інших учасників справи належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд вважав за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників справи та їх представників, оскільки неявка вказаних осіб не перешкоджає вирішенню розгляд справи, та скласти постанову у визначений законом строк. Вступна та резолютивна частини постанови не виготовлялись та не проголошувалися судом 02.07.2025.                
Так, відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з матеріалів справи, в період з 13.10.2014 по 24.10.2014р; з 27.10.2014р по 05.11.2014р.; з 06.11.2014 р. по 14.11.0214 р.; з 17.11.2014 р. по 11.12.2014 р. та з 12.12.2014р. по 17.12.2014 року позивачка хворіла, у зв`язку з чим їй були видані листки непрацездатності.
В період тимчасової непрацездатності вона була застрахованою особою. Відповідно до законодавства підстав для відмови у наданні їй допомоги по тимчасовій непрацездатності не має.
З таким висновком суду колегія суддів погоджується  та зазначає наступне.
Як вбачається, позивачка звернулася до головних лікарів КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира та КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира із запитом про проведення перевірки її лікарняних листків та просила повідомити її про результати перевірок органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Згідно змісту відповіді від 10.03.2015 №662  головного лікаря А.І. Вусик, представниками Фонду, без дозволу адміністрації КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира була перевірена первинна медична документація. Відмова у перевірці КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира ґрунтувалась на пункт 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ, якими встановлено, що перевірки (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються з січня до червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Дозволу члени комісії на момент перевірки не мали, та поставити підписи з ознайомленням із Законом України відмовились, через, що був складений Акт. Адміністрацією КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира не підписана довідка перевірки.
Як вбачається з матеріалів, згідно з наказом № 306-к від 18.06.2014 ОСОБА_1 була призначена на посаду заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Згідно з наказом № 568-К від 18.12.2014 року Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_1  була звільнена з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України.
Рішенням Подільського районного суду м. Києва 26.03.2015 (справа №758/549/15ц) позов ОСОБА_1 до виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, третя особа - виконавча дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди, задоволено частково, Скасовано Наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 18.12.2014 року № 568 - к; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді заступника директора виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності з 18 грудня 2014 року. Стягнуто з виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 грудня 2014 року по 26 березня 2015 року включно у розмірі 28 020,07 грн. Тобто, період, за якій позивачці були видані листки непрацездатності не увійшов  у період вимушеного прогулу.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10.06.2015 року апеляційну скаргу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності відхилено, рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 березня 2015 року залишено без змін.
Як вбачається з листків непрацездатності, а саме: серії АГЗ №884886 з 13.10.2014 р. по 24.10.2014р. (КУ ЦМЛ №2 стаціонар м. Житомир) - первинний, серії АГЗ № 885106 з 27.10.2014р. по 05.11.2014р. (КУ ЦМЛ №2 стаціонар м. Житомир) - первинний; серії АГЗ № 885214 з 06.11.2014р. по 14.11.2014р.( КУ ЦМЛ №2 стаціонар м. Житомир) - первинний, серії АГЗ        №905746 з        17.11.2014р.        по 11.12.2014р. (КУ ЦМЛ №1 поліклініка 1 м. Житомир) - первинний, серії        АГЗ        №908486 з 12.12.2014 р. по 17.12.2014р. (КУ ЦМЛ №1 поліклініка 1 м. Житомир) - продовжений первиний, ОСОБА_1 перебувала на лікарняному.
Як вбачається з листа № 244-04 від 27.01.2015 р. виконавчої дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, комісія із соціального страхування відповідача прийняла рішення про відмову у призначенні   ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вищезазначеним листкам непрацездатності.
Станом на 12.10.2015 соціальна допомога по вищезазначеним листкам непрацездатності  позивачці не була нарахована та не була виплачена.
Спірні відносини виникли в період дії Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» від 18.01.2001р. № 2240-ІІІ.
Відповідно до частини 3 ст.50 Закону №2240 рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації.
Комісія із соціального страхування діє відповідно до Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 23.06.2008 № 25 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.07.2008р. за N 636/15327.
Відповідно до статті 51 Закону № 2240 та ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105 підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.
Відповідно до ст. 36 Закону № 2240 та ст. 23 Закону України № 1105 передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, зокрема:
1)        у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;
2)        у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;
3)        за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;
4)        за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;
5)        у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;
6)        за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.
Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.
Як вбачається з протоколу засідання комісії із соціального страхування відповідача від 18.12.2014 року № 33 було прийнято рішення про ініціювання проведення перевірки обґрунтованості видачі позивачці та оформлення вищезазначених листків непрацездатності.
В супереч вимогам Постанові Кабінету Міністрів України № 408 від 13.08.2014 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державних інспекцій та інших контролюючих органів» та пункт 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII, якими встановлено, що перевірки (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються з січня до червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України.
Як вбачається з листа від 22.01.2015 року № 5.1-31-134 відповідно до наказу виконавчої дирекції фонду «Про перевірку» обґрунтованості видачі листків непрацездатності ОСОБА_1 » від 13.01.2015 № 7-ос, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 23.09.1999 № 1105-XIV, комісією у складі фахівців відділу експертизи тимчасової непрацездатності та якості медичних послуг виконавчої дирекції та відділів експертизи тимчасової непрацездатності та в якості медичних послуг виконавчих дирекцій Київського обласного і міського відділень Фонду було проведено перевірки обґрунтованості видачі (продовження) листків непрацездатності серії АГЗ №884886, № 885103, № 885214, № 905746, № 908486 ОСОБА_1 лікувально-профілактичними закладами м. Житомира. У результаті аналізу первинної медичної документації встановлено, що зазначені листки непрацездатності ОСОБА_1 видані необґрунтовано.
За приписами п. 1.1 даної Інструкції тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.
В пункті 1.4.1 зазначеної Інструкції право видачі листків непрацездатності надається лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я. Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності (п. 1.7 Інструкції).
За пунктом 8.3 вказаної Інструкції за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 13.10.2014 по 24.10.2014р; з 27.10.2014р по 05.11.2014р.; з 06.11.2014 р. по 14.11.0214 р.; з 17.11.2014 р. по 11.12.2014 р. та з 12.12.2014р. по 17.12.2014 року позивачка хворіла, у зв`язку з чим їй були видані листки непрацездатності.
Як вбачається, позивачка звернулася до головних лікарів КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира та КУ ЦМЛ № 2 м. Житомира із запитом щодо результатів проведення перевірки її лікарняних листків та просила повідомити її про результати перевірок органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.
Згідно змісту відповіді від 10.03.2015 № 662  головного лікаря А.І. Вусик, представниками Фонду, без дозволу адміністрації КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира була перевірена первинна медична документація. Відмова у перевірці КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира ґрунтувалась на пункт 8 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-УІІІ, якими встановлено, що перевірки (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються з січня до червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України. Дозволу члени комісії на момент перевірки не мали, та поставити підписи з ознайомленням із Законом України відмовились, через, що був складений Акт. Адміністрацією КУ ЦМЛ № 1 м. Житомира не підписана довідка перевірки так як вона проведена з порушенням чинного законодавства.
Отже, на думку колегії суддів відмова відповідача у наданні ОСОБА_1 допомоги по тимчасовій непрацездатності необґрунтована та незаконна. 
Доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києвізводяться до цитування апелянтом встановлених судом першої інстанції обставин на підставі письмових доказів, наявних у справі, а також засновуються на власній інтерпретації обставин справи, а тому колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та зазначає, що обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, вже були предметом розгляду судом першої інстанції і судом надано на ці доводи вичерпну відповідь.
Колегія суддів наголошує, що скаржником не зазначено жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були досліджені судом першої інстанції та чому не була надана правова оцінка. Такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи. Тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.        
Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення.
 
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві  залишити без задоволення.    
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 17 грудня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її ухвалення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Судді
                                                                                                    Л.Д. Поливач
 
                                                                                                    А.М. Стрижеус
 
                                                                                                    О. І.  Шкоріна