КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 761/5361/25
провадження № 22-ц/824/11342/2025
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
24 червня 2025 року                                                                                               м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
судді - доповідача Кирилюк Г. М. 
суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І., 
при секретарі  Черняк Д. Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за клопотанням представника ОСОБА_1 - адвоката Леськова Валерія Петровича про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко Ірина Олександрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування запису про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Леськова Валерія Петровича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року в складі судді Матвєєвої Ю. О.,
 
встановив:
 
05.02.2025 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О., в якому просила:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 24.01.2025, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О. та зареєстрований в реєстрі за №73. Номер запису про право власності: 58151611;
- скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та має загальну площу 74,70 м.кв., житлову площу - 45,50 м.кв.
Позовні  вимоги обґрунтовувала тим, що під час шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказана квартира зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03 вересня 2009 року, що зареєстрований в реєстрі за №3018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силко І. В.
27 січня 2025 року позивачці стало відомо, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 відчужена ОСОБА_1 , від імені якого діяла ОСОБА_4 на підставі довіреності від 22 січня 2025 року, посвідченої приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Набокою Ю.В. та зареєстрованою в реєстрі за №175.
Відчуження здійснено на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 січня 2025 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно пункту 7 вказаного Договору продаж квартири здійснюється за згодою дружини продавця ( ОСОБА_3 ) - ОСОБА_2 , викладеної у вигляді заяви, підпис на якій засвідчено Ракул О.В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області від 06 грудня 2016 року за №4283 та що зберігається у архіві нотаріуса.
Вказує, що 30 грудня 2024 року позивачкою підготовлено нотаріально завірену заяву, якою повідомлено ОСОБА_3 про те, що в подальшому ОСОБА_2 не надає згоди на укладення/підписання ним будь-яких правочинів. Цією заявою також повідомлено ОСОБА_3 про те, що воля заявниці змінилась і раніше оформлені заяви про надання згоди на укладення та підписання будь-яких правочинів не можуть бути застосовані.
Наразі право власності на оспорювану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 .
Вказаний  позов  до  його  подання  було  забезпечено   ухвалою  Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року (справа  №761/3982/25), залишеною  без змін  постановою  Київського  апеляційного  суду  від  04 червня  2025 року,  шляхом  накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24.01.2025 року.
24.03.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Леськов В. П. звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року. 
Посилається  на  необґрунтованість  та безпідставність  вжитих  заходів забезпечення  позову  згідно  з  ч. 2 ст. 149 ЦПК  України, невідповідність  їх дійсним обставинам та долученим до  заяви про  забезпечення  доказам.  
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року в задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року, відмовлено.
Ухвала  суду  першої інстанції  мотивована  тим,  що наведені  в клопотанні  доводи фактично обґрунтовують незгоду заявника з ухвалою суду про застосування заходів забезпечення позову. При цьому чинним процесуальним законом передбачено, що якщо сторона не погоджується з судовим рішенням, вона має право оскаржити його в установленому законом порядку, для чого передбачена відповідна процедура апеляційного та касаційного оскарження. Оскільки доводи сторони відповідача, наведені ним у клопотанні про скасування заходів забезпечення позову, зводяться до оспорювання ним правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову і не пов`язані з їх скасуванням,  суд першої інстанції  дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про скасування заходів забезпечення позову.
28.04.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Леськов В. П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 січня 2025 року. 
Свої доводи мотивує тим,  що  заява ОСОБА_5 про  забезпечення  позову  розглядалась судом  без виклику та участі інших учасників справи,  без подання  ними доказів та пояснень щодо  необґрунтованості такої заяви,  а тому  заходи забезпечення  позову  вжиті передчасно  та необґрунтовано. 
Позивачем не надано суду  належних і достатніх доказів того, що невжиття судом заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, як й доказів того, що відмова у забезпеченні позову може ускладнити ефективний або поновлення охоронюваних законом прав або інтересів позивача.
19.06.2025 представник ОСОБА_2 - адвокат Юхименко Ю. Ю. подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в її задоволенні апеляційної, а  ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року залишити без змін.
Посилається на те, що всі доводи і аргументи скаржника гуртуються лише на констатуванні неправомірності ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року у справі №761/3982/25, однак не зачіпається факт правомірності чи неправомірності ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року у справі №761/5361/25, на яку і подано дану апеляційну скаргу.
Зазначив, що постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року у справі №761/3982/25 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року у справі №761/3982/25.
Витребування у заявника доказів повідомлення (обізнаності) відповідача про заяву позивача ОСОБА_2 про відкликання (відмову) від її попередньої заяви не мало жодного процесуального підґрунтя. До того ж, при подачі до суду першої інстанції заяви про забезпечення позову, позивачем було в повній мірі доведено необхідність та обґрунтованість забезпечення позову.
Станом на дату звернення до суду з заявою про забезпечення позову та до сьогодні, право власності на оспорювану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 . Тобто, останній має всі повноваження на безперешкодне володіння та розпорядження спірним майном. Оскільки ОСОБА_1 незаконно набуто право власності на квартиру, це може заподіяти шкоду інтересам позивача, оскільки він може відчужити цю квартиру іншим особам, передавати в заставу, вселяти інших осіб, проникати та входити до неї, що призведе до неможливості виконання рішення (у випадку задоволення позову), утрудниться вирішення справи по суті, та виконання рішення суду.
В судовому засіданні представник  ОСОБА_2 - адвокат   Юхименко  Ю. Ю. просив відмовити  в задоволенні  апеляційної скарги.
Інші учасники справи  в судове засдіання  не  з`явились,  про  дату,  час та місце  розгляду справи  повідомлені   судом  належним чином. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали   суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням  арешту на майно та (або) грошові активи,  що належать   або підлягають  передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться  у нього  чи в інших осіб. 
З аналізу  ст. 149 - 150 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
З наведених положень закону вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.
При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Скасування заходів забезпечення позову передбачає зняття застосованих судом обмежень, покликаних забезпечити можливість виконання судового рішення, у випадку зміни ситуації в порівнянні з тією, що існувала при застосуванні таких обмежень, коли в результаті такої зміни потреба в застосованих обмеженнях припинила своє існування.
Вжиті судом заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі.
Таким чином заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Встановлено, що на час розгляду  клопотання  представника відповідача  про  скасування заходів забезпечення позову цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мельниченко І. О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування запису про державну реєстрацію права власності по суті не вирішена, рішення у цій справі судом не прийнято.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки скасування заходів забезпечення позову до розгляду даної справи по суті та ухвалення судом відповідного рішення, суперечитиме меті заходів забезпечення позову.
Скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішенням спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриттям провадження у справі (ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України).
За таких обставин,  оскільки доводи заявника, наведені ним у заяві про скасування заходів забезпечення позову, зводяться до оспорювання ним правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову і не пов`язані із їх скасуванням, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Отже, доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції про відсутність правових підстав для  скасування заходів забезпечення даного позову, не спростовують  та не впливають на правильність постановленої ухвали.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права,  є законною і обґрунтованою,  підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення,  а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись ст. 353, 367, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Леськова Валерія Петровича залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                             Г. М. Кирилюк
 
Судді:                                                                                               І. М. Рейнарт
 
                                                                                                          Т. І. Ящук