ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
19 серпня 2025 року
м. Київ
 
справа № 136/5/22
провадження № 51-1479 км 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
 
головуючого судді                                              ОСОБА_1 ,
суддів:                                                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання                         ОСОБА_4 ,
прокурора                                                              ОСОБА_5 ,
захисника                                                              ОСОБА_6 (у режимі 
відеоконференції)
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року стосовно 
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця  

АДРЕСА_1 ,
виправданого у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 368  Кримінального кодексу України (далі - КК).
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Липовецький районний суд Вінницької області вироком від 15 січня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року, визнав ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдав за ч. 3 ст. 368 КК.
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, ОСОБА_7 , будучи особою, уповноваженою на виконання функцій місцевого самоврядування, всупереч вимогам ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції», маючи умисел на отримання неправомірної вигоди, висловив ОСОБА_8 вимогу про надання йому коштів у розмірі 5 000 доларів США.
Надалі, 24 вересня 2021 року в обідню пору (точно часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_8 та сказав останньому проїхати з ним. Погодившись на пропозицію ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на своєму автомобілі прослідував за ОСОБА_7 . Прибувши до смт Турбів Вінницької області, ОСОБА_7 сказав ОСОБА_8 пересісти в його автомобіль на переднє пасажирське сидіння.
Після того як ОСОБА_8 пересів, ОСОБА_7 повідомив йому, що він виконав домовленість про державну реєстрацію нерухового майна, при цьому повідомив, що правових підстав для такої реєстрації не було і у разі перевірки у нього можуть виникнути проблеми на роботі, й вказав покласти обумовлену суму коштів, яка згідно з офіційним курсом НБУ станом на 24 вересня 2021 року становила 132 636 грн, у бардачок. ОСОБА_8 виконав вимогу ОСОБА_7 і залишив автомобіль.  
Тобто, ОСОБА_7 , виконуючи обов`язки начальника відділу надання адміністративних послуг Турбівської селищної ради, тобто будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, використовуючи службове становище, на свою попередню вимогу одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду, розмір якої становив за курсом НБУ 132 636 грн, за проведену 20 вересня 2021 року державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 0521480200:06:002:0188, площею 35,154 га, згідно з договором оренди від 09 березня 2020 року.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_7 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції:
- необґрунтовано погодився з висновками суду першої інстанції про недопустимість результатів НСРД - аудіо-, відеоконтролю за особою через штучно завищену правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 та про наявність ознак провокування обвинуваченого на вчинення злочину;
- не зважив на надані стороною обвинувачення докази, не пов`язані з НСРД, але які доводять причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого злочину;
- допустив суперечності в ухвалі - визнавши результати НСРД недопустимими, водночас проаналізував зміст протоколів цієї слідчої дії для формулювання свого висновку щодо неправильності кваліфікації дій ОСОБА_7 ;
- фактично переписав мотивацію суду першої інстанції та постановив рішення, яке не відповідає вимогам статей 370, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.
Захисник заперечив проти задоволення касаційної скарги прокурора та просив залишити судові рішення стосовно ОСОБА_7 без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Згідно з приписами ст. 418, ч. 2 ст. 419 КПК судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. Ухвала суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має містити короткий зміст доводів особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, а також викладаються докази, що спростовують її доводи.
Тобто закон вимагає від суду проаналізувати всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надати на них мотивовані відповіді. 
Недотримання цих положень у випадку, якщо вони перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке згідно зі ст. 438 КПК тягне за собою скасування судового рішення.
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях на тому, що суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.
Колегія суддів касаційного суду вважає, що доводи касаційної скарги прокурора заслуговують на увагу з огляду на таке.
Липовецький районний суд Вінницької області вироком від 15 січня 2024 року, залишеним без змін ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року, визнав ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдав за ч. 3 ст. 368 КК у зв`язку із недоведеністю того, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Не погоджуючись із цим вироком, прокурор подав апеляційну скаргу та, покликаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просив його скасувати й ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7  винуватим у пред`явленому обвинуваченні та призначити йому відповідне покарання.
Свої вимоги прокурор аргументував тим, що суд першої інстанції не надав належної оцінки зібраним органом досудового розслідування доказам та дійшов хибного висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення.
За наслідками апеляційного розгляду суд визнав доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтованими.
Проте колегія суддів касаційного суду вважає, що суд апеляційної інстанції не повною мірою дотримався вимог ст. 419 КПК, ретельно не перевірив викладених прокурором доводів, не надав на них вичерпних відповідей, не провів всебічного та повного аналізу обставин кримінального провадження, не здійснив належної оцінки за критеріями ст. 94 КПК як кожного доказу, так і сукупності доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Зокрема, прокурор стверджував про те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про штучно завищену правову кваліфікацію, внесену до ЄРДР, та недопустимість через це результатів НСРД.
За правилами пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК до ЄРДР вносяться відомості щодо попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених, зокрема, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Сталою судовою практикою визначено, що перевірити наявність або відсутність кваліфікуючої ознаки, як і складу злочину в цілому, можливо лише за результатом збирання доказів та їх оцінки під час досудового розслідування та судового розгляду, а не простим аналізом законодавства і таких даних, як займана посада, посадова інструкція, функціональні обов`язки, статут, тощо (постанова Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2025 року у справі № 233/4222/17, провадження 51-3216км24).
У даному кримінальному провадженні з самого початку досудового розслідування повідомлені відомості охоплювалися складом тяжкого злочину, тому  й НСРД проводилися у межах кримінального провадження щодо тяжкого злочину.
Суд апеляційної інстанції зазначених положень не врахував, не зважив на те, що в даному кримінальному провадженні правова кваліфікація дій ОСОБА_7 як до закінчення досудового розслідування, так і під час судового розгляду не змінювалася.
Крім того, суд апеляційної інстанції виклав у своєму рішенні суперечливі висновки: погодився з визнанням судом першої інстанції недопустимості результатів НСРД та водночас проаналізував зміст протоколів за наслідками проведення цієї слідчої дії для аргументування неправильності правової кваліфікації.
Суд апеляційної інстанції взагалі не перевірив доводів прокурора про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про наявність ознак провокування обвинуваченого на вчинення злочину та не надав відповіді на його твердження про наявність інших доказів винуватості ОСОБА_7 , не пов`язаних із НСРД. 
Колегія суддів уважає, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки зібраним доказам та дійшов передчасного висновку щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, до того ж пославшись на нерелевантну практику Верховного Суду.
За цих обставин касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду слід урахувати викладене, ретельно перевірити доводи, наведені в апеляційній скарзі сторони обвинувачення, дати на них вичерпні відповіді й постановити законне та обґрунтоване рішення, належним чином умотивувавши свої висновки.
Керуючись статтями 441, 442 КПК, Суд
постановив:
касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2025 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає чинності з моменту оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                           ОСОБА_3