ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 червня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/7700/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Малиш Н.І., Баранник Н.П.,        
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 р. (суддя Юрков Е.О) про відмову у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі №160/7700/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-     

                                                     В С Т А Н О В И В:
  
          Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 р.  в адміністративній справі №160/7700/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області установити та виплатити ОСОБА_1 з 01 липня 2021р. щомісячну доплату 2000,00 грн. до призначеної пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб»,  із урахуванням раніше виплачених сум.
           ОСОБА_1 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду  в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України подав заяву про встановлення судового контролю шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подати звіт про виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2023 р.  в адміністративній справі №160/7700/23. 
          В обґрунтування заяви вказано, що на виконання рішення суду відповідачем відновлено позивачу нарахування щомісячної доплати 2000,00 грн. Водночас,  відповідачем не виконано рішення в частині виплати вказаної доплати із урахуванням раніше виплачених сум, що відповідачем не заперечується та вказується в листі від 02 січня 2025 р. про суму заборгованості за період з 01 липня 2021 р. по 31 грудня 2023 р. в розмірі 60 000,00 грн. 
          Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 р. у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено. 
          Зазначена ухвала оскаржена в апеляційному порядку Юрченко В.І., який просить її скасувати та прийняти постанову про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. 
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що вказана ухвала прийнята із істотними порушеннями норм права. Судом вказано по суті на дві альтернативи способу примусового виконання судового рішення, а саме: через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження"; судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт. При цьому жоден з таких альтернативних способів не  є  пріоритетним один перед одним. Позивач мав право обирати між вказаними  способами примусового виконання судового рішення. В ухвалі суду немає жодного посилання на законодавчий акт, котрий встановлює обов`язок позивача спочатку звернутися до Державної виконавчої служби задля примусового виконання судового рішення. А в разі, якщо такий спосіб не забезпечить виконання судового рішення, тоді позивач матиме право звернутися до суду із заявою про встановлення судового контролю у формі зобов`язання подати звіт. Судом в ухвалі не аргументовано, чому один зі способів примусового виконання судового рішення переважає над іншим, чому запропонований судом спосіб є більш дієвім,  ніж інший і чому запропонований судом спосіб буде ефективнішим ніж інший та зможе в повному обсязі забезпечити належне виконання судового рішення. Означене  підтверджується положеннями частини  4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, де вказано: "Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви".
          Письмовий відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області до апеляційного суду не надходив.
                  Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Здійснюючи перевірку оскарженої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
          Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що  завершальною стадією судового провадження із примусового виконання судового  рішення  є виконавче провадження. Встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт є формою забезпечення виконання судових рішень, однак може застосовуватись судом коли  заявником надано докази, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.
          Колегія суддів зазначає наступне.
          Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
          Процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень в адміністративних справах регламентовані Розділом ІУ Кодексу адміністративного судочинства України.
          Статтею 370 цього Кодексу передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
          Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень" № 4094-ІХ від 21 листопада 2024 р., який набрав чинності 19 грудня 2024 р., Кодекс адміністративного судочинства України був доповнений статтями 381-1, 382-1-382-3, а стаття 382 була викладена в новій редакції.
          Відповідно статті 381-1 цього Кодексу судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.
          Відповідно до частини 1,2,4 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
          В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
          У заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності). Відсутність виконавчого провадження із примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.
          Аналіз вказаних норм свідчить, що в категоріях справ щодо пенсійних виплат, у суду наявне не право, а обов`язок зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати звіт про його виконання. Також відсутність виконавчого провадження із примусового виконання судового рішення не є перешкодою для розгляду судом заяви про судовий контроль.
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржена  ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду (здійснення судового контролю) до суду першої інстанції.
          Керуючись статтями 315, 320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                      П О С Т А Н О В И В:

          Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
          Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 р. в адміністративній справі №160/7700/23 - скасувати.
          Адміністративну справу №160/7700/23 направити для продовження розгляду (здійснення судового контролю) до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 червня 2025 р. та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.     

Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник