ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 р. 	Справа № 440/3964/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, по справі № 440/3964/25
за позовом    ОСОБА_1  
до   Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області  
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом, в якому просила:
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо не зарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2025;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу у подвійному розмірі на підставі ст. 60 «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 01.01.2004 по 28.02.2025 у Комунальному підприємстві “Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради”;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 26.09.2024 перерахунок і виплату пенсії з урахуванням періоду з 01.01.2004 по 28.02.2025 зарахованого до стажу відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням проведених виплат.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 частково задоволено позов.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу роботи у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2025 на посаді "сестра медична стаціонару" в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати в подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.01.2004 по 28.02.2025 на посаді "сестра медична стаціонару" в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради», а також провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2025 з урахуванням проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).
Заяву позивача щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати звіт про виконання рішення суду у строк протягом трьох місяців з дня набрання законної сили цим рішенням суду.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та обґрунтовані тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у своїй діяльності повинно діяти у межах повноважень та у спосіб, визначений нормативно-правовими документами.
Так, вказує, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений таким законодавством, за період з 01 січня 2004 року застосовується тільки щодо визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та вислугу років.
Стаж роботи ОСОБА_2 в психіатричній лікарні з 01.08.1983 по 30.11.1985, з 25.05.1986 по 24.10.1989, з 12.06.1991 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”. Періоди догляду за дитиною до виповнення 3 річного віку з 31.01.1985 по 19.05.1986, з 25.10.1989 по 11.06.1991 зараховано до страхового стажу календарно. Період роботи з 01.01.2004 зараховано до страхового стажу за даними системи персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків, згідно яких страхові внески сплачені щомісяця в повному обсязі в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок і зазначений період зараховано до страхового стажу календарно згідно сплаченим страховим внескам. Іншого порядку обчислення страхового стажу з 01.01.2004 чинним законодавством не визначено. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Зі змісту доводів апеляційної скарги встановлено, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволених позовних вимог, тому оскаржене судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та з 03.09.2014 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до пункту 2 частини першої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (робота за списком № 2), призначену на підставі заяви від 03.09.2014 про переведення з пенсії за вислугу років призначеної як працівнику охорони здоров`я з 27.12.2004.
Згідно даних трудової книжки та уточнюючої довідки Полтавської обласної клінічної лікарні імені О.Ф.Мальцева від 30.09.2014 № 401 ОСОБА_1 працює з 01.08.1983 в даному закладі на посадах: з 01.08.1983 медсестри, з 24.12.2004 - молодшої медсестри, з 22.11.2011 - молодшої медсестри палатної, з 01.03.2016 по теперішній час - сестри медичної стаціонару
Стаж роботи ОСОБА_2 в психіатричні лікарні з 01.08.1983 по 30.11.1985, з 25.05.1986 по 24.10.1989, з 12.06.1991 по 31.12.2003 зараховано до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Періоди догляду за дитиною до виповнення 3 річного віку з 31.01.1985 по 19.05.1986, з 25.10.1989 по 11.06.1991 зараховано до страхового стажу календарно. 
Період роботи з 01.01.2004 зараховано до страхового стажу за даними системи персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків, згідно яких страхові внески сплачені щомісяця в повному обсязі в сумі не меншій ніж мінімальний страховий внесок і зазначений період зараховано до страхового стажу календарно згідно сплаченим страховим внескам. 
21.02.2025 ОСОБА_1 звернулася на вебпортал Пенсійного фонду з приводу обчислення страхового стажу в подвійному розмірі з 01.01.2004 по 31.01.2025, звернення зареєстровано за № 3152/С-1600-25 від 21.02.2025.
Звернення розглянуто та згідно Закону України № 393/96-ВР від 02.10.1996 “Про звернення громадян” та надано відповідь № 4529-3152/С-02/8-1600/25 від 14.03.2025, згідно якої повідомлено, що період роботи з 01.01.2004 зараховано до страхового стажу календарно за даними системи персоніфікованого обліку про сплату страхових внесків. Підстав для перерахунку пенсії немає.
Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо незарахування до страхового стажу у подвійному розмірі періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2025, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що робота позивача в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» 01.01.2004 по 28.02.2025 на посаді "сестра медична стаціонару" дає право на зарахування стажу роботи у цьому закладі у подвійному розмірі.
Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України,  Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV).
Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV, цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим  Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно абз. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону № 1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
До набрання чинності Законом № 1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон № 1788-ХІІ.
Відповідно до пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Таке правове регулювання визначає, що положення Закону № 1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.
Відповідно до ст. 60 Закону № 1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до листа Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України та Пенсійного Фонду України від 29.12.2005 № 625/15-05/039-6 № 10.01.09/2606 № 16918/02-20 заклади охорони здоров`я: протитуберкульозні кабінети, психіатричні кабінети, кабінети інфекційних захворювань, психоневрологічні відділення, психіатричні бригади швидкої допомоги відносяться до таких, час роботи в яких зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Таким чином, порівняльний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що Закон України № 1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України № 1788-XII при обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція ст. 60 Закону № 1788-XII (із змінами, внесеними згідно із  Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Тобто враховуючи найскладніші умови трудової діяльності, що провокують професійне "вигорання" в наведених вище закладах охорони здоров`я, законодавцем було передбачено спеціальну преференцію - подвійне зарахування стажу для призначення пенсії під час перебування на посадах медичного працівника в таких закладах.
Стаття 24 Закону України № 1058-IV не скасовує ст. 60 Закону України № 1788-XII та не зупиняє її дію.
Колегія суддів дійшла висновку, що передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною судом касаційної інстанції у постановах від 11.12.2018 у справі № 310/385/17 (2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі № 485/103/17, від 04.12.2019 у справі № 689/872/17, від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, від 27.04.2023 у справі № 160/14078/22.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За приписами пунктів 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відтак, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається із записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 (а.с. 12 звор. стор - 13, 44-45):
- 01.08.1983 - зарахована на посаду медсестри (підстава: наказ № 211 від 01.08.1983) (запис № 1);
- 24.12.2004 - переведена на посаду молодшої медсестри для нагляду за хворими та їх супроводу (підстава: наказ № 223 від 20.12.2004) (запис № 2);
- 22.11.2011 - переведена на посаду молодшої медсестри палатної (підстава: наказ № 205к від 22.11.2011) (запис № 3);
- 01.03.2016 - переведена на посаду сестри медичної стаціонару (підстава: наказ № 27-к від 18.02.2016) (запис № 4);
- 26.12.2018 - КЗОЗ "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева" реорганізована шляхом перетворення в комунальне підприємство "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради" (підстава: наказ № 318 від 27.12.2018) (запис № 5);
- найменування комунальне підприємство "Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради" з 22.05.2020 р. змінено на комунальне підприємство "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" відповідно до Рішення Пленарного засідання двадцять дев`ятої сесії сьомого скликання Полтавської обласної ради від 20 грудня 2019 року № 1273. (наказ по лікарні від 25.05.2020 № 160) (запис № 6).
Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" № 50 від 10.03.2025 (а.с. 11 звор. стор.) ОСОБА_1 дійсно працює повний робочий день в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» і за період:
- з 01.08.1983 р. (наказ № 211 від 01.08.1983 р.) по 23.12.2004 р. (наказ № 223 від 20.12.2004 р.) виконувала безпосереднє обслуговування хворих у психіатричному лікувально-профілактичному закладі, до інших робіт не залучалась за професією, посадою медична сестра/сестра медична палатна 5б відділення;
- з 24.12.2004 р. (наказ № 223 від 20.12.2004 р.) по 21.11.2011 р. (наказ № 205-к від 22.11.2011 р.) виконувала безпосереднє обслуговування хворих у психіатричному лікувально- профілактичному закладі, до інших робіт не залучалась, за професією, посадою молодша медсестра для нагляду за хворими та їх супроводу 5б відділення;
- з 22.11.2011 р. (наказ № 205-к від 22.11.2011 р.) по 29.02.2016 р. (наказ № 27-к від 18.02.2016 р.) виконувала безпосереднє обслуговування хворих у психіатричному лікувально- профілактичному закладі, до інших робіт не залучалась за професією, посадою та молодша медсестра палатна 5б відділення;
- з 01.03.2016 р. (наказ № 27-к від 18.02.2016 р.) по теперішній час виконує безпосереднє обслуговування хворих у психіатричному лікувально-профілактичному закладі, до інших робіт не залучається, за професією, посадою сестра медична стаціонару 5б відділення, що передбачені Списком № 2 розділ XXIV «ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я ТА СОЦІАЛЬНА ДОПОМОГА» (у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині)
Довідка видана на підставі атестації робочих місць з шкідливими умовами праці: наказ № 117 від 30.12.1996 р. (первинна), наказ № 191 від 17.12.2001 р., наказ № 188 від 16.11.2006 р., наказ № 213 від 25.10.2011 р., наказ № 197 від 06.10.2016 р., наказ № 336 від 04.10.2021 р., наказ № 338 від 06.10.2021 р. (про внесення змін до наказу № 336 від 04.10.2021 р.) (чергові).
Робота в психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу в подвійному розмірі на підставі Закону України "Про внесення змін до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"" № 1110-1V від 10.07.2003 р.
У вказаний період роботи у відпустці для догляду за дитиною до 3-х перебувала: 
з 31.01.1985 р. (наказ № 15 від 15.01.1985 р.) по 19.05.1986 р. (наказ № 68 від 19.05.1986 р.),
з 25.10.1989 р. (наказ № 119 від 20.10.1989 р.) по 11.06.1991 р. (наказ № 57 від 10.06.1991 р.).
У відпустці без збереження зарплати не перебувала.
Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.
У примітці 2 Переліку № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем протиправно не зараховано в подвійному розмірі стаж позивача в Комунальному підприємстві «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» з 01.01.2004 по 28.02.2025 на посаді "сестра медична стаціонару" у подвійному розмірі.
Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2025 по справі № 440/3964/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.Б. Русанова