ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/2391/25                                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Стеценко О.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 червня 2025 року                                                                         м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                              Ганечко О.М.,
суддів                                                                                               Кузьменка В.В.,
                                                                                                 Василенка Я.М.,
за участі секретаря судового засідання                                         Фищук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови,
У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив суд скасувати постанову                                 № 630/М/2025 від 14.02.2025 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
У обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 14.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 розглянуто адміністративну справу про притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. За результатами розгляду винесено постанову № 630/М/2025 від 14.02.2025 та визнано позивача винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено на останнього штраф у сумі 17000 грн. Указану постанову позивач вважає незаконною. Так, на зупинці громадського транспорту в м. Черкаси було затримано позивача уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , які намагались доставити його до ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивач перебуває у розшуку. Прибувши за вказаною адресою, позивачу повідомили, що 24.12.2024 йому особисто було вручено повістку №036414 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Однак, позивач повідомив, що жодної повістки про виклик не отримував, а в розписці взагалі не його підпис. На спростування цього позивачем пред`явлено паспорт гр. України на ім`я ОСОБА_1 , в якому міститься підпис, який навіть візуально відрізняється від того, що міститься в розписці від 24.12.2024. Проте, ігноруючи доводи позивача, стосовно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Отже, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в порушення вимог чинного законодавства та за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, чим фактично порушено його права, які гарантуються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими чинними нормативно-правовими актами.
Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Постанову № 630/М/2025 від 14.02.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасовано та справу направлено на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Не погоджуючись з даним рішенням в частині направлення справи на новий розгляд, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову в цій частині, якою закрити справу про адміністративне правопорушення щодо позивача на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в частині.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.06.2025.
У судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідмолений про дату та час розгляду апеляційної скарги.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Заслухавши суддю доповідача,вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відносно позивача 08.02.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення № 630/М/2025, згідно якого, 08.02.2025 громадянин ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ході перевірки облікових даних було з`ясовано, що стосовно  гр. ОСОБА_1 06.02.2025 № Е1365675 направлено до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області звернення згідно ст. 259 КУпАП щодо доставлення особи для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, так як гр. ОСОБА_1 не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ході розгляду справи з пояснень гр. ОСОБА_1 було встановлено, що за викликом для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_1 він, з його слів, не прибув, так як нічого не отримував. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивача повідомлено про час та місце розгляду справи відносно нього, яке відбудеться 14.02.2025 о 16 год. 00 хв.
Постановою № 630/М/2025 від 14.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення, накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за те, що ОСОБА_1 не прибув по повістці № 036414 від 26.12.2024.
Відповідно до розписки, видано повістку № 036414 від 24.12.2025 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 26.12.2024 о 9 год. 00 хв.
Відповідно до військово-облікового документу, сформованого через «ІНФОРМАЦІЯ_2» позивач оновив свої дані 15.07.2024.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що згідно матеріалів справи, вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не відповідає. Так, протокол про адміністративне правопорушення, який є підставою для розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не містить дати вчинення адміністративного правопорушення, а саме дату нез`явлення по повістці, що, в свою чергу, не дає можливості визначити строки притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, в порушення ст. 283 КУпАП, відповідачем не зазначено місце вчинення правопорушення. Так само не зазначено про це і в оскаржуваній постанові.
Ураховуючи, що відповідачем не надано доказів обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови є законними та обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Суд вийшов за межі позовних вимог та у зв`язку з тим, що зазначені вище недоліки при винесенні оскаржуваної постанови позбавляють суд можливості перевірити законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому, адміністративну справу надіслано на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Апелянт вважає такі висновки помилковими та необґрунтованими та зазначає, що:
-          матеріали справи не містять жодних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема і фото/відео фіксації;
-          до протоколу не надано доказів вручення позивачу повістки;
-          судом фактично надано можливість відповідачу усунути вказані процедурні порушення і знову притягнути позивача до відповідальності.  
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП, передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до норм ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно із ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 284 КУпАП, по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;                3) про закриття справи.
Як вбачається з матеріалів справи, вказаним вимогам Кодексу України про адміністративне правопорушення постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не відповідає, позаяк, протокол про адміністративне правопорушення, який є підставою для розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності, не містить дати вчинення адміністративного правопорушення, а саме дату нез`явлення по повістці, що, в свою чергу, не дає можливості визначити строки притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, в порушення вимог ст. 283 КУпАП, відповідачем не зазначено місце вчинення правопорушення. Так само, не зазначено про це і в оскаржуваній постанові, на чому цілком обґрунтовано наголосив суд першої інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:                    1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд першої інстанції мав підстави для висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та з урахуванням встановлених недоліків при винесенні оскаржуваної постанови, що позбавляють суд можливості перевірити законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд мав передбачені приписами КАС України підстави надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи не міститься доказів про вручення позивачу повістки, що виключає склад адміністративного правопорушення, водночас, судом фактично надано можливість відповідачу усунути вказані процедурні порушення і знову притягнути позивача до відповідальності, колегією суддів враховуються, однак, компетенція суду направити справу на новий розгляд до органу, що уповноважений на розгляд справи, прямо передбачена приписами п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України, зокрема, у разі встановлення суттєвих недоліків при складанні матеріалів/прийняття постанови, що унеможливлює повний та всебічний розгляд справи з остаточним вирішенням спору на наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення. Судом першої інстанції під час розгляду даного спору було виявлено та досліджено недоліки оскаржуваної постанови, з огляду на що, питання направлення справи на новий розгляд є дискрецією суду, а права позивача були захищені, шляхом скасування оскаржуваної постанови. За наслідком нового розгляду, особа, яка не погоджується з прийнятим рішенням, не позбавлена права на захист, шляхом його оскарження.
          До того ж, судом було наголошено в мотивувальній частині на приписах законодавства, які вимагають доведення відповідачем доказів законності притягнення особи до адміністративної відповідальності. 
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 272, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

                                                  У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                О.М. Ганечко

Судді                                                                                                           В.В. Кузьменко
                                                                                                              
     Я.М. Василенко