КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №22-ц/824/2834/2025
справа №357/11047/23

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року                                                                                     м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача       Поліщук Н.В.
суддів                         Невідомої Т.О., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Крисіної В.О.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», підписаною адвокатом Тетерєю Світланою Ігорівною, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Орєхова О.І.,
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки,-
 
встановив:
1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.
У вересні 2023 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулось до суду із позовом про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки.
Вимоги позову мотивує тим, що 13 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» укладено договір оренди землі № 755, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в оренду строком на 7 років земельну ділянку площею 1,4569 га з кадастровим номером 3220489500:01:023:0010, розташовану у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області.
27 листопада 2015 року державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області Рибалко Віолета Миколаївна прийняла рішення про державну реєстрацію прав за індексним номером 26527499, яким зареєстровано право оренди на вказану земельну ділянку за позивачем. 
Протягом усього часу дії договору оренди землі орендар користувався земельною ділянкою у своїй господарській діяльності та належним чином сплачував орендну плату, і орендодавець не звертався з претензіями або позовами щодо його неналежного виконання. 
Зазначає, що відповідно до частини 1 статті 19 Закону України від 06 жовтня 1998 року №161-XIV "Про оренду землі" строк дії Договору оренди землі мав би закінчитися 13 жовтня 2022 року, однак його було автоматично поновлено на один рік до 13 жовтня 2023 року в силу дії на той момент норми підпункту 1 пункту 27 Розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України у редакції Закону України від 24 березня 2022 року №2145-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану".
10 вересня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», користуючись наявним у нього переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, відповідно до  частин 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та пункту 5 договору оренди землі, направило ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі за вих. № 01-3-127 від 07 вересня 2022 року, в якому пропонувало поновити його на 7 років, разом з проектом відповідної додаткової угоди до договору оренди землі, який відповідачка отримала 28 вересня 2022 року.
Однак Орендодавець не відповіла на нього у місячний строк. Натомість, 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.О. із заявою про державну реєстрацію припинення права оренди позивача на земельну ділянку у зв`язку із припиненням дії договору оренди землі.
22 грудня 2022 року державний реєстратор Майорко Т.О. здійснила державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», хоча Договір оренди землі автоматично поновлений до 13 жовтня 2023 року і підстав для припинення цього права не було.
Зазначає, що цього ж дня, Орендодавцем укладено Договір оренди земельної ділянки № 81 з ТОВ «Агротрейд-2000», за яким вона передала йому в оренду земельну ділянку на 7 років, і подано тому ж державному реєстратору документи для державної реєстрації права оренди земельної ділянки за ТОВ "Агротрейд-2000".
Позивач стверджує, що завдяки незаконній державній реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі, передала цю земельну ділянку в оренду іншому орендарю, тим самим порушивши право оренди позивача, як законного орендаря,  та його переважне право на поновлення Договору оренди землі на новий строк.
Вказує, що попередній розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 52 754,86 гривень.
Мотивуючи наведеним, просить суд:
-                     скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:01:023:0010, дата, час державної реєстрації 19 грудня 2022 року 15:07:47;
-                     визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі №755 від 13 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" у редакції, наведеній у позовній заяві;
-                     визнати відсутнім у ТОВ «Агротрейд-2000» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0010;
-                     стягнути у рівних частинах з відповідачів судові витрати.
2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 29 серпня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з позивача ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідачки ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з витратами на правничу допомогу по справі в сумі 20 000 гривень.
Стягнуто з позивача ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідача ТОВ «Агротрейд-2000» судові витрати, пов`язані з витратами на правничу допомогу по справі в сумі 22 000 гривень.
Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони Міністерству юстиції України та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним виконавцям, приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0010 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1688437032204), вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13 вересня 2023 року по справі № 357/11047/23.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що в орендодавця ОСОБА_1 було відсутнє волевиявлення на укладення з ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" договору оренди землі на новий строк. Суд зазначив, що позивач та відповідачка ОСОБА_1 за договором відступили від положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" та погодили умови і строки надання орендодавцем заперечення щодо продовження дії договору оренди на новий строк.
Відхиливши доводи позивача про переважне право на оренду земельної ділянки, суд вказав, що таке право позивача не є порушеним, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який в свою чергу завчасно повідомив орендаря про небажання поновлювати договір оренди та використовувати землю на власний розсуд.
3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" подано апеляційну скаргу.
Зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо відсутності у позивача переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк, оскільки лист-повідомлення орендодавця від 12 квітня 2022 року не може братися до уваги судом як доказ припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк.
Посилається на недобросовісну поведінку орендодавця, оскільки у листі до закінчення строку дії Договору оренди землі ОСОБА_1 повідомила, що не бажає укладати з ТОВ Агрофірма "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" договір на новий строк через намір обробляти спірну земельну ділянку самостійно і використовувати її для власних потреб. Разом з цим, після державної реєстрації припинення права оренди позивача у зв`язку з нібито спливом строку дії Договору оренди землі ОСОБА_1 передала спірну земельну ділянку в оренду іншому орендарю - ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" всупереч своїм попереднім заявам у листі-повідомленні від 12 квітня 2022 року.
Вказує, що суд безпідставно установив факт, що переважне право позивача припинилось через висловлення ОСОБА_1 заперечень щодо поновлення договору оренди землі на підставі частини 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки остання не надсилала відповідні заперечення на виконання вимог цієї норми.
Крім цього, судом першої інстанції зроблено помилкові висновки про неналежне оформлення орендарем пропозиції щодо укладення договору оренди землі на новий строк та про те, що на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди позивача на спірну земельну ділянку строк дії Договору оренди землі закінчився.
З посиланням на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах №357/8277/19 від 18 квітня 2023 року, №902/1207/22 від 06 березня 2024 року стверджує, що строк дії Договору оренди землі має обчислюватися від дати його укладення - 13 жовтня 2015 року, а не з моменту державної реєстрації права оренди. Таким чином, строк оренди землі мав закінчитись 13 жовтня 2022 року, однак його дію було автоматично поновлено на один рік в силу дії підпункту 1 пункту 27 розділу Х "Перехідних положень" ЗК України. Відповідно, на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди ТОВ "АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" на спірну земельну ділянку та її передачі в оренду ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" договір оренди землі не припинив свою дію.
Уважає, що факт продовження чи не продовження строку дії договору оренди землі на підставі підпункту 1 пункту 27 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України не впливає суттєво на можливість поновлення судом цього договору у порядку статті 33 Закону України "Про оренду землі".
Зазначає, що застосовані судом першої інстанції правові висновки Верховного Суду У справах №625/166/18, №379/1354/18, №399/295/11, №693/137/22, №693/42/18, №379/1439/18, №378/382/18, №325/1951/19, №604/483/23 не підлягають врахуванню у цій справі через неподібність спірних правовідносин.
Зазначає про судові витрати, понесені позивачем, що підлягають стягненню з відповідачів за результатами розгляду справи.
Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2024 року у справі №357/11047/23 скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким вимоги позову задовольнити.
Змінити розподіл судових витрат судових витрат між сторонами, стягнути у рівних частинах з ОСОБА_1 та ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" на користь ТОВ Агрофірма "Білоцерківська" понесені ним судові витрати під час розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.
4. Доводи осіб, які подали відзив на апеляційну скаргу.
29 жовтня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представника ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" - адвоката Долід М.В., на апеляційну скаргу.
В обґрунтування відзиву вказує, що ОСОБА_1 у відповідності до пункту 5 договору №755 надіслала позивачу лист від 12 квітня 2022 року, в якому повідомила про небажання укладати новий договір оренди землі з ТОВ "АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА" або продовжувати дію договору №755.
Отже, наявність переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої процедури цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.
Зазначає, що договір оренди земельної ділянки №81, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "АГРОТРЕЙД-2000" 22 грудня 2022 року, коли строк дії договору оренди землі №755 від 13 жовтня 2015 року закінчився.
Вказує, що у скаржника відсутнє переважне право на поновлення договору оренди землі №755, оскільки до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі додано проект додаткового угоди, яка не містить підпису директора ТОВ "АГРОФІРМА "БІЛОЦЕРКІВСЬКА".
Щодо початку дії договору оренди №755 вказує, що до позовної заяви в якості доказу надано акт приймання-передачі земельної ділянки від 27 листопада 2015 року, який підтверджує факт передачі земельної ділянки в оренду скаржнику у відповідності до пункту 16 договору та підтверджує факт, що саме 25 листопада 2015 року договір №755 набрав чинності.
Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції становить 22 000,00 гривень, з яких 11 000,00 гривень вартість гонорару адвоката визначеної в пунктах 1.2 договору та 11 000,00 гривень гонорар успіху визначений у пункті 2.3 договору №1.
Вказує, що заявлений розмір судових витрат позивача у суді першої та апеляційної інстанції у розмірі 109 984,85 гривень є завищеним, необґрунтованим та неспівмірним із позовними вимогами. Звертає увагу, що розмір орендної плати, яку позивач мав сплатити орендодавцю за 7 років, становить 26 353,95 гривень.
Просить зменшити розмір судових витрат позивача до 12 000,00 гривень у суді першої інстанції та 11 000,00 гривень у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування відзиву посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 травня 2023 року у справі №693/137/22, від 21 січня 2020 року у справі №379/1354/18, від 25 березня 2020 року у справі №379/1439/18, від 06 квітня 2020 року у справі №378/382/18, від 20 серпня 2020 року у справі №325/1951/19 та від 15 лютого 2023 року у справі №399/295/11, від 24 травня 2023 року у справі №709/1186/21, від 31 травня 2023 року у справі №709/1187/21, від 15 червня 2023 року у справі №390/356/21 та від 26 липня 2023 року у справі №357/8085/19, від 06 березня 2024 року у справі №902/1207/22.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін. Стягнути судові витрати.
14 листопада 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив представниці відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Марценюк Л.А., на апеляційну скаргу.
Зазначає про правильність висновків суду першої інстанції та безпідставність апеляційної скарги.
Вказує на відсутність переважного права орендаря у позивача у зв`язку з недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору.
Крім цього, у визначений позивачем строк та спосіб орендодавець повідомив про небажання поновлювати/укладати на новий строк договір оренди землі, та використання належної земельної ділянки на свій розсуд.
Орендар не надіслав пропозицію на укладення договору оренди землі на новий строк в розумінні статті 33 Закону України  «Про оренду землі», оскільки проект додаткової угоди не містить волевиявлення орендаря, не містить підпису.
Позивач змінив повністю умови первинного договору оренди землі, у тому числі і його істотні умови, а тому для укладання договору оренди землі на таких умовах він зобов`язаний надати погодження зі сторони орендодавця. Оскільки таке погодження відсутнє, то переважне право орендаря припинено в силу частини 4 статті 33 Закону України  «Про оренду землі».
Кінцевою пропозицію щодо укладання договору оренди землі на новий строк є лист- повідомлення та проєкт додаткової угоди за 2023 рік, умови якої відмінні від викладених у позовній заяві.
Звертає увагу, що орендодавець надіслав свої заперечення щодо поновлення договору і таке заперечення являється достатнім волевиявленням.
Щодо тверджень скаржника про суперечливу поведінку вказує, що такі є безпідставні, оскільки відповідачка зазначила, що бажає використовувати спірну земельну ділянку "на власний розсуд".
Крім цього, жодна норма жодного закону не встановлює обов`язку орендодавця обґрунтовувати своє небажання щодо поновлення/укладання на новий строк договору оренди землі.
Вказує, що відсутність домовленості щодо нових істотних умов договору оренди землі, що укладається на новий строк, має наслідком припинення переважного права орендаря в силу імперативної норми частини 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі».
Вказує, що позивач безпідставно стверджує, що пропозиція в розумінні частин 2-3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» є лише лист-повідомлення, а не додаткова угода. Додані до позову докази не доводять вчинення позивачем дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі. До позову позивач додав лист-повідомлення з нібито додатковою угодою. У той же час, така додаткова угода не містить волевиявлення орендаря, оскільки вона не підписана, не скріплена печаткою юридичної особи, тобто, відсутнє волевиявлення позивача на її укладання.
Лист-повідомлення сам по собі не являється правочином, він не спрямований на зміну прав та обов`язків. Правочином відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» є додаткова угода, що додається до такого листа-повідомлення.
Тобто, підтвердженням волевиявлення орендаря на укладання правочину, змін до укладеного правочину являється наявність підпису та печатки позивача на такому правочині, у той же час додана нібито додаткова угода не містить такого волевиявлення. Тобто, така додаткова угода є неукладеною, тобто такою, що не відбулася, такий правочин не вчинено зі сторони орендаря, а відповідно такі дії позивача не породжують жодних наслідків, жодного захисту для не вчиненого правочину не передбачено чинним законодавством.
Стверджує, що аргументи позивача про те, що договір було пролонговано до 13 жовтня 2023 року не відповідають обставинам справи та доказам по справі, оскільки строк дії договору оренди землі позивача закінчився 25 листопада 2022 року.
Звертає увагу, що автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19 листопада 2022 року, тобто, таке положення закону поширює свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалась до 18 листопада 2022 року (включно), в той же час договір оренди землі позивача закінчився 25 листопада 2022 року, тобто після припинення автоматичного поновлення.
Вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000,00 гривень, з яких 15 000,00 гривень - гонорар адвоката за надані послуги, та 5 000,00 гривень - гонорар успіху.
Вказує, що витрати позивача на професійну правничу допомогу перевищують вартість земельної ділянки відносно якої був спір, отже заявлений розмір судових витрат є неспівмірним з предметом позову, що протирічить принципу розумності. Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 15 000,00 грн в суді першої інстанції та 15 000,00 грн в суді апеляційної інстанції.
Мотивуючи наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.
Стягнути з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 20 000,00 грн.
У разі задоволення позовних вимог позивача зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 15 000,00 грн в суді першої інстанції та 15 000,00 грн в суді апеляційної інстанції.
5. Позиція учасників справи.
В судовому засіданні представниця відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Марценюк  Л.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду справи.
6. Позиція суду апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Марценюк Л.А., розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
7. Фактичні обставини справи, установлені судом.
Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №345489435 від 06 вересня 2023 року земельна ділянка, площею 1,4569 га з кадастровим номером 3220489500:01:023:0001 (останні цифри закреслено та вказано "0010"), розташована у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, належить ОСОБА_1 (том 1 а.с. 15-17).
13 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ АГРОФІРМА «БІЛОЦЕРКІВСЬКА» укладено договір оренди землі № 755, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада та належить Орендодавцю на праві власності на підставі державного акту ЯА№573929 від 16 грудня 2005 року (том 1 а.с. 11-12).
Згідно пункту 5 договору оренди землі № 755  такий  укладено на сім років. Після закінчення строку договору Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.
Згідно пункту 16 договору передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.
Відповідно до пункту 31 договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.
Пунктом 37 договору сторони визначили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.
27 листопада 2015 року підписано акт приймання-передачі земельної ділянки,  відповідно до якого Орендодавець ОСОБА_1 , з одного боку, передає, а орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», в особі директора ОСОБА_2 , з другого приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер 3220489500:01:023:0001 (останні чотири цифри закреслено, виправлено на "0010"), що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею 1,4569 га, у тому числі рілля 1,4569 га (том 1 а.с. 13).
З даних витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень убачається, що державним реєстратором зареєстровано договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 13.10.2015; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26527499 від 27.11.2015 10:49:08; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк дії: на 7 років; відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», Орендодавець: ОСОБА_1 ; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 1,4569 га, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером: 3220489500:01:023:0001 (том 1 а.с. 14).
14 квітня 2022 року ОСОБА_1 направила директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому вказала, що термін дії договору оренди №755 від 13 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» закінчується 25 листопада 2022 року, що відповідно до пункту 31 договору є підставою для його припинення та відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Зазначила, що на виконання пункту 5 договору, не бажає укладати новий договір оренди з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» або продовжувати дію вказаного договору, а має намір обробляти земельну ділянку за договором самостійно і використовувати її для власних потреб на свій розсуд. Просила утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали їй відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну їй земельну ділянку (том 1 а.с. 127).
Згідно даних зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення вказаний лист отримано позивачем 20 квітня 2022 року (том 1 а.с. 129-130).
07 вересня 2022 року ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі № 01-3-127, що містить проект додаткової угоди до договору оренди землі (том 1 а.с. 20-23).
З даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що 19 грудня 2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. здійснено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Білоцерківська", на підставі лист-повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 12.04.2022, видавник: гр. ОСОБА_1 , відомості внесені до реєстру 22 грудня 2022 року (том 1 а.с. 15-17).
Згідно даних договору оренди земельної ділянки № 81 убачається, що такий укладено 22 грудня 2022 року між Орендодавцем ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «Агротрейд-2000», відповідно до якого ОСОБА_1 передала товариству в оренду земельну ділянку, площею 1,4569 га, з кадастровим номером: 3220489500:01:023:0010, що розташована за межами населеного пункту на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області строком на 7 років (том 2 а.с. 185-188).
Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно убачається, що 23 грудня 2022 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. здійснено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки за ТОВ «Агротрейд-2000» (том 1 а.с. 15-17).
8. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду та застосовані норми права.
Згідно частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 80 ЦК України).
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі» (частина 2 статті 792 ЦК України).
Закон України «Про оренду землі» (далі Закон № 161-XIV) у статті 1  визначає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно частини 1 статті 6 Закону № 161-XIV орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» посилалася на те, що укладення між відповідачами договору оренди спірної земельної ділянки не відповідає вимогам закону, оскільки саме позивачу, як первісному орендарю, належало переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк.
Відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд в постановах від 23.01.2019 у справі № 902/619/17 та від 27.06.2019 у справі № 923/925/18, застосовуючи положення статі 33 Закону України «Про оренду землі», зазначив, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі, яка передбачена частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленою цією нормою процедури поновлення договору оренди землі. При цьому, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, передбаченого частиною 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» можлива, як за умови дотримання встановленої цією нормою процедури (частини 2-5 статті 33), так і за наявності волевиявлення сторін.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом  в постанові від 08.05.2024 у справі № 604/483/23, де касаційний суд також зазначив, що переважне право первинного орендаря на поновлення договорів оренди земельних ділянок не є порушеним, оскільки немає однієї зі складових юридичних фактів, що надають позивачу право претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди землі.
Як убачається з матеріалів справи, а саме з листа - повідомлення від 12 квітня 2022 року, адресованому позивачу, ОСОБА_1 заявила, що на виконання п.5 договору повідомляє орендаря про її не бажання укладати новий та продовжувати договір оренди від 13.10.2015 № 755. Позивач отримав цей лист 20.04.2022, що підтверджується копією зворотного повідомлення та роздруківкою трекінгу із сайту Укрпошти, а також даними зворотного повідомлення ( том 1 а.с. 127-131).
Отже, волевиявлення орендодавця ОСОБА_1   на укладення з ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» договору оренди землі на новий строк було відсутнє, про що вона і повідомила у листі.
Відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України  сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Згідно  пункту 5 договору оренди землі від 13 жовтня 2015 року, який було укладено між ОСОБА_1   та ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська», визначено, що якщо орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за 6 (шість) місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі.
В свою чергу, як зазначено вище, ОСОБА_1 12 квітня 2022 року надіслала позивачу лист-повідомлення, у якому повідомила, що не бажає укладати з Товариством договір оренди на новий строк, оскільки має намір обробляти земельну ділянку за договором самостійно і використовувати її для власних потреб і на власний розсуд.
Отже, з наведеного слідує, що позивач та ОСОБА_1 згідно умов договору відступили від положень статті 33 Закону України «Про оренду землі» та погодили умови і строки надання орендодавцем заперечення щодо продовження дії договору оренди на новий строк.
З урахуванням викладеного, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що повідомлення орендодавця про не бажання укладати договір оренди на новий строк не відповідає вимогам статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки сторони договору відступили від цієї норми, керуючись статтею 6 ЦК України.
В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 915/1003/20 зазначено, що при визначенні строку, коли має бути надіслане заперечення орендарю, застосовуються умови договору, а не закону. Користуючись свободою договору, сторони мають можливість врегулювати строк звернення на власний розсуд, і в такому разі він має перевагу стосовно строку, зазначеного у статті  33 Закону України «Про оренду землі».
Крім цього, у постанові від 15.05.2023 у справі № 693/137/22 Верховний Суд також вказав на необхідність дотримання саме строку надсилання повідомлення визначеного договором та серед іншого зазначив: «За таких обставин, переважне право позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки не було порушено, оскільки відсутні воля орендодавця на поновлення такого договору, що підтверджується листом - повідомленням. Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки, виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб».
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 21.01.2020 у справі № 379/1354/18 від 25.03.2020 у справі № 379/1439/18 від 06.04.2020 у справі № 378/382/18 від 20.08.2020 у справі № 325/1951/19 та від 15.02.2023 у справі №399/295/11.
Право орендаря на поновлення договору оренди землі не є абсолютним, наявність заперечень зі сторони орендодавця щодо поновлення договору попереднім орендарем дають підстави для висновку, що переважне право орендаря, яка підлягає захисту, відповідно до ст. 3 ЦПК України, не порушено (постанова Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №625/166/18).
Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що переважне право ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 5 статті  33 Закону України «Про оренду землі», а саме - відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який в свою чергу, завчасно повідомив орендаря про небажання поновлювати договір оренди та використовувати землю на власний розсуд.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що  в діях орендодавця  наявна суперечлива та недобросовісна поведінка, оскільки в листі-повідомленні від 12 квітня 2022 року вона зазначила, що бажає використовувати спірну земельну ділянку для власних потреб, але натомість передала в оренду іншому товариству, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
У листі - повідомленні ОСОБА_1 висловила свої заперечення щодо продовження дії договору оренди землі з позивачем на новий строк та серед іншого також зазначила, що бажає використовувати належну їй на праві приватної власності земельну ділянку «на свій розсуд». Використання на власний розсуд, передбачає, у тому числі,  передачу такого права користування будь-якій третій особі, що свідчить про добросовісність поведінки орендодавця.
Колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність необхідності з боку ОСОБА_1 надавати відповідь на лист - повідомлення позивача, надісланого в порядку частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» (за місяць до закінчення дії договору оренди), ураховуючи наявність раніше надісланого листа - повідомлення про не бажання продовжувати дію договору оренди землі.
В постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 313/350/16-ц, від 22.09.2020 у справі № 159/5756/18 та від 31.08.2021 у справі № 910/1030/19 зроблено висновок, що порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа - повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист - повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». У такому разі відсутність листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі, якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту в резолютивній частині рішення суду.
Колегія суддів уважає безпідставними доводи апеляційної скарги про помилковість висновку першої інстанції суду щодо неналежного оформлення орендарем пропозиції укладення договору оренди землі на новий строк, з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслав ОСОБА_1   лист - повідомлення про бажання укласти договір оренди землі на новий строк разом з додатковою угодою, яка містила істотні умови, відмінні від основного договору.
Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено договором.
Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 1 частина 14 Закону України «Про оренду землі»).
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина 2 статті  207 ЦК України).
Отже, підпис є невід`ємним елементом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину.
Разом з тим, позивачем до позовної заяви не надано доказів погодження істотних умов, викладених у додатковій угоді; вона не підписана позивачем, що свідчить про відсутність волевиявлення останньої на укладення з позивачем договору оренди землі на новий строк.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, встановивши відсутність сукупності юридичних фактів, які б свідчили про наявність у позивача переважного права орендаря, зробив правильний висновок про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що на момент проведення державної реєстрації припинення за позивачем права оренди на спірну земельну ділянку строк дії договору оренди землі не закінчився, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. 37 Договору оренди землі від 13 жовтня 2015 року №755, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди.
Речове право на спірну земельну ділянку за позивачем згідно договору оренди від 13 жовтня 2015 року № 755 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав нерухоме майно рішенням державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у Київській області Рибалко В.М., рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26527499 від 27.11.2015, строк дії 7 років, без зазначення права пролонгації.
З наведеного слідує, що за умовами договору, після здійснення реєстрації речового права Договір оренди землі від 13 жовтня 2015 року № 755 набув чинності, а відтак, строк оренди землі, обраховується, починаючи з дати державної реєстрації - з 27.11.2015 та складає 7 років. 
Тобто, строк дії договору оренди землі від 13 жовтня 2015 року № 755 закінчився 27.11.2022 і з цієї ж дати припинено речове право позивача.
Крім цього, додатковим підтвердженням того, що договір оренди землі від 13 жовтня 2015 року почав діяти після 27 листопада 2015 року є те, що Акт приймання-передачі земельної ділянки підписано після реєстрації речового права 27 листопада 2015 року.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 902/1207/22 зроблено правовий висновок, що виключно з 16.01.2020 почала діяти імперативна норма закону, яку сторони не можуть змінити за домовленістю, тоді як у період з 01.01.2013 по 16.01.2020 такої норми не існувало, а тому сторони в силу вимог статті 6 ЦК України мали право самостійно врегулювати момент набрання чинності такого договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 709/1186/21, від 31.05.2023 у справі № 709/1187/21, від 15.06.2023 у справі №390/356/21 та від 26.07.2023 у справі № 357/8085/19, від яких Велика Палата Верховного Суду не відступила у вищезгаданій постанові від 06.03.2024.
Договір оренди землі було укладено у жовтні 2015 року, проведено його державну реєстрацію у листопаді 2015 року, тобто у період з 01.01.2013 по 16.01.2020, коли сторони договору самостійно могли врегулювати момент набрання чинності такого договору.
Таким чином, датою набрання чинності та початок перебігу строку договору оренди землі, який було укладено між позивачем та ОСОБА_1 , є 27 листопада 2015 року (дата виконання умов набрання чинності договору - підпис та реєстрація).
Ураховуючи наведене, семирічний строк дії цього договору закінчився 27 листопада 2022 року, відповідно реєстрація припинення речового права позивача державним реєстратором Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області Майорко Т.М. проведена 28 грудня 2022 року,  є правомірною.
Доводи апеляційної скарги щодо автоматичного продовження договору оренди землі від 13 жовтня 2015 року № 755 на один рік на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2023, яким до розділу X «Перехідні положення» ЗК України було додано пункт 27, відхиляються апеляційним судом.
Автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19 листопада 2022 року, тобто таке положення закону поширює свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалася до 19 листопада 2022 року, тоді як вказувалося вище, що договір оренди, що є предметом спору у даній справі, закінчився 27 листопада 2022 року.
У постанові від 29.03.2023 у справі № 563/376/22 Верховним Судом досліджувалося питання автоматичного поновлення договорів оренди землі у період із 07.04.2022 до 19.11.2022. Обставинами справи, яка переглядалася касаційним судом, було те, що між орендарем та орендодавцем було укладено договір оренди за умовами якого договір оренди набував чинності з моменту реєстрації речового права, і Верховний Суд у даній справі чітко визначив строк дії договору, початковою датою якого є саме реєстрація речового права, а не дата підписання договору та вказав: «Строк дії договору оренди землі від 05.05.2015 встановлено з 13.06.2015 до 13.06.2022».
За таких обставин, доводи скаржника про автоматичну пролонгацію договору оренди землі, який було укладено між ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» та ОСОБА_1 , на один рік є безпідставними та не можуть бути прийняті як обґрунтований аргумент на підтвердження позовних вимог.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до власного тлумачення позивачем положень закону щодо наявності переважного права на укладення договору оренди на новий строк та положень закону щодо автоматичної пролонгації договору.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.
9. Розподіл судових витрат.
Відповідно до підпункту в) пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Оскільки колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги, відтак всі понесені ним витрати в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених ТОВ "Агройтейд-2000" у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вказує на таке.
Установлено, що 14 жовтня 2024 року між адвокатом ФОП ОСОБА_4 та ТОВ "Агротрейд-2000" укладено договір про правничу допомогу адвоката у цивільній справі,  відповідно до умов якого адвокат зобов`язався на платній основі надати професійну правничу допомогу Клієнту, а Клієнт зобов`язується сплатити обумовлений цим договором гонорар.
Відповідно до пункту 1.3. договору по факту надання правової допомоги сторони укладають акт приймання-передачі.
Згідно пункту 2.1. договору гонорар адвоката становить 11 000,00 гривень.
Додатково клієнт сплачує адвокату гонорар успіху в розмірі 11 000,00 гривень (пункт 2.3. договору) (том 3 а.с. 197).
21 жовтня 2024 року ТОВ "Агротрейд-2000" та ФОП ОСОБА_4 підписано акт приймання-передачі правової допомоги адвоката у цивільній справі №357/11047/23,  відповідно до якого сторони склали даний акт про те, що за договором від 14 жовтня 2024 року правова допомога у цивільній справі надана в повному обсязі. Вартість наданої адвокатом клієнту правової допомоги становить 11 000,00 гривень (том 3 а.с. 198).
Згідно даних виписки з рахунку ОСОБА_4 14 жовтня 2024 року о 15:00 годині на рахунок адвоката сплачено 11 000,00 гривень (том 3 а.с. 199).
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, понесених  відповідачкою ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції, колегія суддів вказує на таке.
25 вересня 2023 року між адвокатом Марценюк Л.А. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги №39/25 відповідно до якого клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу у цивільній справі №357/11047/23.
Згідно пункту 4.1 договору за надання послуг клієнт сплачує адвокату винагороду в гривнях в готівковій формі або шляхом безготівкового перерахунку коштів на розрахунковий рахунок адвоката відповідно до вартості послуг, визначених у додатку 1 до даного договору.
Згідно пункту 4.2 договору у разі, якщо буде досягнуто мету представництва клієнта у судах України (прийнято судове рішення на користь клієнта), клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000,00 гривень (гонорар успіху) (том 1 а.с. 122-123).
Згідно даних додатку №1 до договору про надання правничої допомоги 39/23 від 25 вересня 2023 року сторони узгодили таку вартість надання правничої допомоги у суді апеляційної інстанції:
-                     відзив на апеляційну скаргу, письмові пояснення / 15 000,00 гривень;
-                     участь у апеляційному розгляді / 2 000,00 гривень за 1 судове засідання;
-                     гонорар за прийняття рішення на користь клієнта / 3% за майновим спором, 5 000,00 гривень за немайновим спором.
Згідно пункту 2 додатку №1 обсяг наданих послуг, і загальний розмір винагороди за надані відповідно до договору послуги сторони фіксують в актах виконаних робіт (наданих послуг), що повинні бути укладені в письмовій формі та підписані сторонами (том 1 а.с. 124-125).
Згідно даних акту виконаних робіт від 14 листопада 2024 року адвокат надав, а клієнт прийняв наступні роботи:
-                     складання відзиву на апеляційну скаргу / 8 годин / 10 000,00 гривень;
-                     участь в судовому засіданні /2 години / 5 000,00 гривень.
Всього 15 000,00 гривень (том 3 а.с. 227).
Згідно даних товарного чеку №23 від 14 листопада 2024 року підписаного адвокатом Марценюк Л.А. вартість правничої допомоги становить 15 000,00 гривень (том 3 а.с. 226).
13 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами у справі.
В обґрунтування подано клопотання посилається на неспівмірність заявлених відповідачами витрат на професійну правничу допомогу.
Звертає увагу, що позиція позивача протягом розгляду справи не змінювалась, отже адвокати відповідачів не потребували додаткового вивчення інформації та додаткових джерел права.
Стверджує про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, понесених ОСОБА_1 , оскільки суми за надання правничої допомоги, визначені у договорі про надання правничої допомоги №39/23 від 25 вересня 2023 року та додатку №1 до договору, не відповідають тим, що заявила представниця відповідачки в акті виконаних робіт від 14 листопада 2024 року.
Наведене свідчить про відсутність у суду об`єктивної можливості перевірити розмір та порядок обчислення адвокатського гонорару, про який домовились відповідачка та її представниця.
Просить відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ТОВ "Агрофірма "Білоцерківська" понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, або зменшити розмір таких витрат до 5 000,00 гривень.
Зменшити розмір заявлених представником ТОВ "Агротрейд-2000" витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 5 000,00 гривень.
Відповідно до частини 5 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті  137 ЦПК України).
Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах № 922/445/19, №922/3436/20, № 910/7586/19 та № 910/16803/19).
Позивач, скориставшись своїм правом, подав до суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просять стягнути відповідачі, до 5 000 грн.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування відповідачам витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує таке.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Зважаючи на заперечення  представника позивача щодо обґрунтованості  заявленого відповідачами розміру витрат на професійну правничу допомогу, з якими апеляційний суд частково погоджується, виходячи з принципу справедливості та розумності, реальності наданих адвокатських послуг кожному з відповідачів, з урахуванням  складності справи, вчинення кожного з представників процесуальних дій у межах апеляційного перегляду, колегія суддів  робить висновок про стягнення з позивача ТОВ «Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, 10 000 гривень, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» - 6500 гривень.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська», підписану адвокатом Тетерєю Світланою Ігорівною, залишити без задоволення.
 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2024 року залишити без змін.
 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, 10 000 гривень.
 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Білоцерківська» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» на відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді апеляційної інстанції, 6500 гривень.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Повну постанову складено  18 липня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         Т.О. Невідома

В.В. Соколова