ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
05 червня 2025 року
м. Київ
 
справа № 824/152/24
провадження № 61-3999ав25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Пророка В. В.,
 
за участю: 
секретаря судового засідання - Шевченка В. М., 
представника позивача - Ткачука О. В.,
представника відповідача - Бровка О. М.,
 
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «РЕМАРІ» (Україна),
відповідач - компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр),
 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року у складі судді Желепи О. В.,
 
у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМАРІ» (Україна) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 серпня 2023 року і видачу виконавчого листа та заявою компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМАРІ» (Україна) до компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про стягнення передоплати за непоставлений товар та витрат з оплати арбітражного збору.
 
Короткий зміст заявлених вимог
 
07 лютого 2023 року до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) надійшла позовна заява ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) про стягнення з компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) 19 385 629,50 дол. США передоплати за непоставлений товар, а також відшкодування витрат з оплати арбітражного збору.
 
МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра - Ірини Самойлової рішенням від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 вирішив стягнути з VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на користь ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) 19 385 630,00 дол. США передоплати за непоставлений товар, а також 57 977,03 дол. США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 19 443 607,03 дол. США.
 
19 листопада 2023 року ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) звернулося до Київського апеляційного суду із заявою, у якій просило:
 
1) визнати та надати дозвіл на виконання на території України рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 за позовом ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) до компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про стягнення грошових коштів в сумі 19 385 630,00 дол. США, а також 57 977,03 дол. США витрат з оплати арбітражного збору, а всього 19 443 607,03 дол. США;
 
2) видати виконавчий лист на примусове виконання рішення МКАС при ТПП України;
 
3) вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Заява мотивована тим, що рішення МКАС при ТПП України не було оскаржене відповідачем та набрало законної сили. При цьому, відповідач за рішенням МКАС при ТПП України має майно на території України у вигляді грошових коштів на банківському рахунку, відкритому в AT «Айбокс Банк», а тому рішення МКАС при ТПП України може бути виконано в примусовому порядку на території України.
 
28 лютого 2025 року компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) подала до Київського апеляційного суду заяву про скасування рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в справі № 96/2023.
 
У заяві також заявлено клопотання про поновлення строку на звернення із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, яке обґрунтовано тим, що з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався, був чинним на час виникнення спірних правовідносин та продовжує свою дію на час звернення. Контракт від 27 червня 2022 року № VL/ULSD-2218 був укладений у складні для сторін часи війни в Україні. Непередбачувані обставини, пов`язані з воєнним станом, суттєво вплинули на можливість виконання договірних зобов`язань між сторонами. Компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) не змогла взяти участь в арбітражному розгляді через брак комунікації з уповноваженими особами ТОВ «РЕМАРІ» (Україна), припинення відносин з представниками компанії в Україні та відсутність правової допомоги за місцем розгляду спору. Попередні представники компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) в Україні більше не були доступні, оскільки припинили діяльність, переїхали або з інших причин не змогли продовжувати надавати послуги. Через воєнний стан було надзвичайно важко встановити нові зв`язки з юристами в Україні, оскільки багато з них або залишили країну, або припинили свою роботу. Ускладнене листування, обмеження щодо виїзду за кордон та складне становище в країні викликали істотні перешкоди для заявника щодо дотримання процесуальних строків. Як наслідок, компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) не змогла врегулювати спірні правовідносини за договором у межах провадження в комерційному арбітражі, а також оскаржити арбітражне рішення у визначений законом строк.
 
Короткий зміст ухвал суду першої інстанції і мотиви їх прийняття 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 березня 2025 року заяву ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) задовольнив.
 
Визнав і надав дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023.
 
Видав виконавчий лист на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023, яким визначено:
 
«Стягнути з VERSALA LTD (Archiepiskopou Leontiou & Lefkosias, 254, Business Suite No 7, flat/office 19-21, Katholiki, 3020, Limassol, Cyprus) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМАРІ» (Україна, 58018, м. Чернівці, провулок Складський, будинок 4Ц; ідентифікаційний код 44136127) 19 385 630,00 дол. США передоплати за непоставлений товар, а також 57 977,03 дол. США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 19 443 607,03 дол. США (дев`ятнадцять мільйонів чотириста сорок три тисячі шістсот сім доларів США 03 центи)».
 
Стягнув з компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на користь ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) судовий збір за подання заяви в розмірі 1 514,00 грн.
 
Ухвала мотивована тим, що відсутні підстави для відмови в задоволенні заяви про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання.
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 03 березня 2025 року відмовив в задоволенні клопотання компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про поновлення строку на звернення із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року. Заяву компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про скасування рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року в арбітражній справі № 96/2023 повернув особі, яка її подала.
 
Ухвала мотивована тим, що заява про скасування рішення МКАС при ТПП України подана після закінчення встановленого законом строку на її подання, причини пропуску строку для подання заяви визнані судом неповажними.
 
Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка їх подала 
 
В апеляційній скарзі компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр)  просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви  ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) про видачу виконавчого документа. 
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) відсутнє майно на території України, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які це підтверджують. 
 
Заявник вказує, що  суд першої інстанції всупереч нормам ЦПК України самостійно зібрав докази, що стосуються предмета спору - підтвердження наявності майна компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на території України, чим порушив принципи рівності сторін, пропорційності, змагальності, диспозитивності. 
 
Заявник зазначає, що ухвала Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі № 761/31773/23 постановлена в межах кримінального провадження не може мати преюдиційного значення для підтвердження наявності в компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) акцій АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО». 
 
Вказує, що суд не встановив місцезнаходження майна боржника. 
 
Заявник вказує, що директор ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) перевищив свої повноваження при укладенні контракту.  
 
В апеляційній скарзі компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр)   просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року, а справу про оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) є іноземною юридичною особою  та не є резидентом України. 
 
Заявник вказує, що жоден з представників компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) не брав участі у розгляді справи МКАС при ТПП України.
 
Крім того, заявник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року. 
 
Відзиви на апеляційні скарги
 
У квітні  та травні 2025 року Ткачук О. В., який діє від імені ТОВ «РЕМАРІ» (Україна), направив відзиви на апеляційні скарги, в яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Ткачук О. В., який діє від імені ТОВ «РЕМАРІ» (Україна), вказує, що судові рішення відповідають вимогам закону.
 
Провадження у суді апеляційної інстанції
 
Верховний Суд ухвалами від 09 квітня 2025 року та від 28 квітня 2025 року відкрив апеляційне провадження за апеляційними скаргами компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року у цій справі. Витребував із Київського апеляційного суду матеріали справи № 824/152/24.
 
Верховний Суд ухвалою від 06 травня 2025 року закінчив підготовчі дії у справі та призначив її до розгляду.
 
У судовому засіданні представник відповідача Бровко О. М. апеляційні скарги підтримав.
 
Представник позивача  Ткачук О. В. в судовому засіданнізаперечив проти задоволення апеляційних скарг. 
 
Фактичні обставини справи
 
Суд встановив, що 27 червня 2022 року ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) - покупець та компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) - продавець уклали контракт № VL/ULSD-2218 (далі - Контракт), відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець - прийняти та оплатити дизельне пальне з наднизьким вмістом сірки максимум 10РРМ (EN590), код за УКТЗЕД 2710 19 43 00 (товар), відповідно до умов цього Контракту (т. 1 а. с. 40-54).
 
Зі сторони продавця Контракт підписав ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 19 травня 2022 року, зі сторони покупця - директор ОСОБА_3 , який діяв на підставі статуту.
 
Відповідно до пункту 12 (Право та юрисдикція) Контракту усі спори, розбіжності або вимоги, що виникають за цим Контрактом або у зв`язку з ним, у тому числі ті, що стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, будуть вирішуватися шляхом переговорів. У разі неможливості врегулювання їх дружнім шляхом спори і розбіжності підлягають вирішенню у МКАС при ТПП України відповідно до його Регламенту.
 
Правом, що регулює цей Контракт, є матеріальне право України. Арбітражний суд складається з одноосібного арбітра, який призначається стороною - позивачем. Місце проведення засідання арбітражного суду - Київ, Україна.
 
Відповідно до підпункту 2 пункту 17 Контракту продавець має банківський рахунок IBAN UAH: НОМЕР_1 в JSC «IBOX BANK» (FORMER AGROCOMBANK).
 
На виконання контрактних зобов`язань ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) на підставі попередніх рахунків продавця у період з 09 серпня 2022 року до 05 вересня 2022 року перерахувало на вказаний рахунок продавця передоплату за товар, що підлягав постачанню за Контрактом, загальною сумою 708 905 349,23 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень:
 
- № 3 від 09 серпня 2022 року на суму 85 557 542,15 грн (2 339 645,00 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/P01 від 28 липня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 4 від 15 серпня 2022 року на суму 91 668 795,16 грн (2 506 762,50 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/P02 від 10 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 5 від 19 серпня 2022 року на суму 91 668 795,16 грн (2 506 762,50 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/Р04 від 17 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 6 від 23 серпня 2022 року на суму 97 780 048,17 грн (2 673 880,00 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/Р0З від 12 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 7 від 25 серпня 2022 року на суму 122 225 060,21 грн (3 342 350,00 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/Р05 від 19 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 8 від 29 серпня 2022 року на суму 116 113 807,20 грн (3 175 232,50 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/Р06 від 22 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686»;
 
- № 9 від 05 вересня 2022 року на суму 103 891 301,18 грн (2 840 997,50 дол. США за курсом Національного банку України 36,5686 грн) із зазначенням призначення платежу: «Передоплата за пальне згідно з контрактом № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року, інвойсу № VL/ULSD-2218/Р07 від 24 серпня 2022 року за курсом Нацбанку 36,5686».
 
06 лютого 2023 року до МКАС при ТПП України надійшла позовна заява ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) про стягнення з компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) 19 385 629,50 дол. США передоплати за непоставлений товар, а також відшкодування витрат з оплати арбітражного збору.
 
МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра - Ірини Самойлової рішенням від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 вирішив стягнути з компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) на користь ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) 19 385 630,00 дол. США передоплати за непоставлений товар, а також 57 977,03 дол. США на відшкодування витрат з оплати арбітражного збору, а всього 19 443 607,03 дол. США.
 
Із ухвали Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі № 761/31773/23 відомо, що компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) є власником акцій АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», у розмірі 6 049 345, що становить 2,737755 % статутного капіталу. Увесь статутний капітал АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» становить 55 240 000 грн (т. 1 а. с. 137-141).
 
Із ухвали Господарського суду Львівської області від 29 листопада 2024 року у справі № 914/3681/23 встановлено, що грошові вимоги компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) до ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» визнано частково в сумі 695 006 012,21 грн, з яких: 6 056,00 грн (судовий збір) - перша черга вимог кредиторів; 694 999 956,21 грн (заборгованість) - четверта черга вимог кредиторів (т. 1 а. с. 172-177).
 
Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд при прийнятті постанови 
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів робить наступні висновки.
 
Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу). 
 
Згідно із частиною третьою статті 23 ЦПК України справи щодо визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу розглядаються: 1) якщо місце арбітражу знаходиться на території України -апеляційними загальними судами за місцезнаходженням арбітражу; 2) якщо місце арбітражу знаходиться поза межами України - апеляційним загальним судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ.
 
У частині другій статті 24, частині другій статті 351 ЦПК України встановлено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Щодо визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу
 
Правовідносини щодо надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу врегульовані Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набула чинності для України 10 січня 1961 року, а також національним законодавством.
 
Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36, згідно з якою тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні та виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання стягувача.
 
Згідно з частиною першою статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.
 
Відповідно до частини першої статті 482 ЦПК України надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України, здійснюється судом у порядку, встановленому цією главою, з особливостями, передбаченими цією статтею.
 
Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не надає оцінку правильності цього рішення по суті вирішення спору, а перевіряє лише дотримання строків звернення із заявою, дотримання вимог процесуального закону щодо її форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови у визнанні та наданні дозволу на примусове виконання рішення.
 
Статтею 476 ЦПК України визначено, що заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається у письмовій формі і має бути підписана особою, на користь якої прийнято рішення міжнародного комерційного арбітражу, або її представником.
 
У заяві про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу мають бути зазначені: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) найменування (за наявності) і склад міжнародного комерційного арбітражу, який прийняв рішення, за яким має бути виданий виконавчий лист; 3) імена (найменування) учасників арбітражного розгляду (їх представників), їх місце проживання (перебування) чи місцезнаходження; 4) дата і місце прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем; 5) дата отримання рішення міжнародного комерційного арбітражу особою, яка звернулася із заявою; 6) вимога заявника про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу.
 
До заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу додаються: 1) оригінал належним чином засвідченого арбітражного рішення або нотаріально завірена копія такого рішення; 2) оригінал арбітражної угоди або нотаріально завірена копія такої угоди; 3) документ, що підтверджує сплату судового збору; 4) копії заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу відповідно до кількості учасників судового розгляду, крім випадків, якщо така заява подається в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання заяви в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу; 5) довіреність або інший документ, що підтверджує повноваження особи на підписання заяви; 6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених у пунктах 1-3 та 5 цієї частини документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, якщо вони викладені іншою мовою.
 
Згідно зі статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо: 1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що: а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або 2) якщо суд визнає, що: а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.
 
У визначенні, чи підлягає розгляду заява про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, Верховний Суд застосовує правила частин першої та другої статті 475 ЦПК України.
 
Відповідно до частини першої статті 475 ЦПК України питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.
 
Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом, якщо на території України знаходиться майно боржника (частина друга статті 475 ЦПК України).
 
З метою визначення міжнародної підсудності судам України заяв про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу у статті 475 ЦПК України передбачені такі умови: місце проживання (перебування), місцезнаходження боржника на території України або знаходження на території України майна боржника.
 
При цьому останній критерій визначення підсудності - знаходження на території України майна боржника - застосовується у тому разі, якщо боржник не має на території України місця проживання (перебування) або місцезнаходження.
 
Визначені статтею 475 ЦПК України правила підсудності національному суду України заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу є втіленням принципу достатнього зв`язку держави, суд якої видає дозвіл на визнання і примусове виконання арбітражного рішення, з особою боржника.
 
Норми статті 475 ЦПК України узгоджуються з положеннями Закону України «Про виконавче провадження», що стосуються місця виконання рішення.
 
За загальним правилом, визначеним у частині першій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.
 
Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.
 
Для правильного застосування частини другої статті 475 ЦПК України правове значення має не обсяг, а місцезнаходження майна боржника на території України на час подання заяви про визнання та надання дозволу на примусове виконання арбітражного рішення та її вирішення, підтверджене належними і достовірними доказами.
 
Зміст корпоративних прав визначено у частині першій статті 96-1 ЦК України, згідно з якою корпоративні права - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства.
 
Верховний Суд у постанові від 24 липня 2024 року у справі № 910/14243/22 вказав, що відповідно до національного законодавства України корпоративні права є самостійним об`єктом цивільних прав, охоплюються наведеним у статті 190 ЦК України поняттям майна, визначеним індивідуальними ознаками, які можуть бути об`єктом права власності.
 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20 (провадження № 12-60гс21) зазначила, що «частиною першою статті 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Отже, право вимоги особи до боржника є різновидом майна такої особи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц, провадження № 14-122цс20, пункт 68). Тому право вимоги може бути предметом цивільно-правових зобов`язальних договорів».
 
Суд установив, що боржнику належить частка в статутному капіталі АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», яка в грошовому еквіваленті становить 1 512 335,86 грн (із розрахунку 55 240 000,00 грн х 2,737755 %), а також право вимоги до ПАТ «Нафтопереробний комплекс - Галичина» в розмірі 695 006 012,21 грн.
 
Верховний Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції збирав докази з власної ініціативи, оскільки копії ухвали Київського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі № 761/31773/23 та ухвали Господарського суду Львівської області від 29 листопада 2024 року у справі № 914/3681/23  суду надав позивач (т. 1 а. с. 136).
 
Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.
 
Арбітражна угода має позитивний і негативний ефект: вона зобов`язує сторони передавати спори в арбітраж і надавати складу арбітражу компетенцію щодо спорів, охоплених арбітражною угодою (позитивний ефект). Якщо виникає спір, який належить до обсягу арбітражної угоди, будь-яка зі сторін може передати його на розгляд складу арбітражу. З іншої сторони, арбітражна угода перешкоджає сторонам у спробах вирішити їх спори в суді (негативний ефект). Уклавши арбітражну угоду, сторони визначили інший обов`язковий для них порядок реалізації належних їм прав застосування судових засобів правового захисту, саме у певному (або певних) міжнародному комерційному арбітражі. Сторона, яка уклала арбітражну угоду, не може ігнорувати такі її умови і замість обраного арбітражу звернутися до суду держави, який був би компетентним вирішити спір у разі неукладення між сторонами такої арбітражної угоди.
 
Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2020 року у справі № 920/241/19, від 24 вересня 2020 року у справі №  824/198/19, від 30 серпня 2024 року у справі № 911/1766/22.
 
Безпідставними є доводи заявника в частині того, що директор ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) не мав достатніх повноважень для укладення Контракту, у якому міститься арбітражне застереження, з підстав того, що він не отримав згоди загальних зборів учасників ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) на вчинення правочину.
 
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) [див. постанову Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)].
 
Контракт підписаний обома сторонами та недійсним не визнавався.
 
У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року в справі № 796/3/2018 зазначено, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності, недоторканності й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).
 
До переліку фундаментальних основ, які складають публічний порядок, належить рівне ставлення до сторін арбітражного розгляду, зокрема: надання стороні можливості викласти її аргументи, а також коментувати аргументи опонентів; відсутність процедур, які стосуються спору і в яких беруть участь арбітри за відсутності сторін спору; недопустимість подання сторонами підроблених доказів тощо.
 
Такі висновки виклав Верховний Суд у постанові від 23 січня 2025 року у справі № 824/37/24.
 
Обставини, встановлені оскаржуваним рішенням МКАС при ТПП України, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави Україна, рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно стосовно боржника як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, тому виконання зазначеного рішення не суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканності, конституційним правам, свободам, гарантіям.
 
Суд установив, що ТОВ «РЕМАРІ» (Україна) звернулося із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 у межах встановленого законом строку, заявник до заяви долучив документи відповідно до переліку, визначеного статтею 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року у справі № 96/2023 вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню, арбітражне рішення ухвалене у спорі, який виник на підставі укладеного між сторонами контракту, його вирішення передбачено арбітражною угодою та постановлено в межах компетенції арбітражу, арбітражне рішення не суперечить публічному порядку України, а тому відсутні підстави для відмови в задоволенні заяви про визнання рішення міжнародного комерційного арбітражу та надання дозволу на його виконання.
 
Щодо оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу
 
Сторони мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу (частина перша статті 454 ЦПК України). 
 
У законодавстві закріплений загальновизнаний у проарбітражних юрисдикціях принцип обмеженого втручання національних судів в арбітражні рішення під час розгляду заяви про їх скасування, оскільки національний суд не має повноважень щодо перегляду рішень міжнародного комерційного арбітражу. Цей принцип передбачає, що суд не може перевіряти правильність застосування складом арбітражу норм матеріального права по суті вирішення спору, не може вдаватися в його переоцінку під час розгляду справи про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу. Інакше це буде перевищенням національним судом його повноважень.
 
Розгляд заяви про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не є апеляційним провадженням, у якому суд повторно оцінює докази та перевіряє правильність рішення міжнародного комерційного арбітражу по суті. Тому будь-яка оцінка судом обставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були надані сторонами арбітражного спору, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».
 
Скасування національним судом рішення міжнародного комерційного арбітражу є винятковим засобом оспорювання арбітражного рішення, яке може бути прийнято лише за наявності (доведеності) однієї з вичерпного переліку підстави, передбаченої законом. Тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року)»;
 
«одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року)».
 
ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
 
Відповідно до частини шостої статті 454 ЦПК України заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу не може бути подана після закінчення трьох місяців, рахуючи з дня, коли сторона, що заявляє це клопотання, отримала арбітражне рішення, а у разі подання такою стороною клопотання до міжнародного комерційного арбітражу про виправлення або роз`яснення рішення чи ухвалення додаткового рішення, - з дня винесення міжнародним комерційним арбітражем рішення з цього прохання.
 
Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою або шостою цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина сьома статті 454 ЦПК України). 
 
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
 
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
 
У справі, що переглядається встановлено, що МКАС при ТПП України у складі одноосібного арбітра - Ірини Самойлової 22 серпня 2023 року прийняв рішення у справі № 96/2023.
 
З довідки МКАС при ТПП України від 14 листопада 2024 року встановлено, що  рішення МКАС при ТПП України від 22 серпня 2023 року надіслано відповідачу у справі - компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр):
 
1) 23 серпня 2023 року електронною поштою на вказану позивачем у позовній заяві електронну адресу «info@versala.biz», що підтверджується роздруківкою автоматичного електронного повідомлення поштового сервісу Microsoft Outlook від 23 серпня 2023 року;
 
2) 01 вересня 2023 року кур`єрською поштою DHL Express на вказану у позовній заяві та контракті № VL/ULSD-2218 від 27 червня 2022 року адресу: Archiepiskopou Leontiou & Lefkosias, 254, Busuness Suite № 7, flat/office 19-21, Katholiki, 3020, Limassol, Cyprus за накладною № 8940197696 та згідно з листом кур`єрської пошти DHL Express від 08 вересня 2023 року доставлено адресату 08 вересня 2023 року (т. 1 а. с. 58).
 
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 11 Регламенту МКАС при ТПП України документи у справі надсилаються стороні електронною поштою або рекомендованим листом, або кур`єрською службою, або будь-якими іншими засобами зв`язку, у тому числі визначеними сторонами, що підтверджують факт відправлення, або вручаються стороні у секретаріаті МКАС під розписку.
 
Будь-яке письмове повідомлення вважається отриманим, якщо воно: 1) надіслане стороні на її електронну адресу, яка вказана нею або зазначена у контракті, на офіційному сайті чи офіційних документах, або підтверджена, зокрема, реєстраційними документами, або використовувалась стороною під час укладення та/або виконання контракту; або 2) вручене стороні в секретаріаті МКАС під розписку; або 3) доставлене стороні за адресою, вказаною нею; або 4) доставлене стороні на її комерційне підприємство, за її постійним місцем проживання або поштовою адресою. Якщо місцезнаходження комерційного підприємства, постійне місце проживання або поштова адреса не можуть бути встановлені шляхом розумного наведення довідок, письмове повідомлення вважається отриманим стороною, якщо воно надіслане за останнім відомим місцезнаходженням комерційного підприємства, постійним місцем проживання або поштовою адресою рекомендованим листом або будь-яким іншим способом, що передбачає реєстрацію спроби доставки цього повідомлення. Також письмове повідомлення вважається отриманим, якщо особа не з`явилася за отриманням повідомлення або відмовилася від його отримання. Письмове повідомлення вважається отриманим стороною в день такої доставки або фіксації спроби доставки.
 
Письмове повідомлення, надіслане стороні за допомогою електронних засобів зв`язку, буде вважатися таким, що отримане нею в день його відправлення (час визначається посиланням на часовий пояс одержувача).
 
У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21 (провадження № 61-4902св22), від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17 (провадження № 61-4826св22), від 19 жовтня 2022 року у справі № 404/3219/16-ц (провадження № 61-4960св22) та від 06 лютого 2023 року у справі № 752/6869/21 (провадження № 61-9292св22) зазначено висновок, що питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
 
Таким чином, суд установив, що оспорюване рішення МКАС при ТПП України компанія VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) отримала засобами електронного зв`язку 23 серпня 2023 року, а 08 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку,  із заявою про його скасування звернулася 28 лютого 2025 року, тобто більш як через рік з дня його отримання.
 
При цьому, викладені компанією VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр)  обставини не підтверджують наявності об`єктивної та непереборної перешкоди для своєчасного оскарження рішення МКАС при ТПП України. Воєнний стан та пов`язані із ним труднощі не можуть вважатися безумовною причиною для пропуску строку.
 
Суд першої інстанції врахував викладене і Верховний Суд погоджується із висновком про відсутність підстав для поновлення строку на оскарження рішення МКАС при ТПП України.
 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) про скасування рішення МКАС при ТПП України.
 
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками апеляційного суду, як суду першої інстанції, який забезпечив повний та всебічний розгляд справи.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
 
Оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на особу, що їх подала.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг
 
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З огляду на вказане, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку, що ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року постановлені без додержання норм матеріального і процесуального права, тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а оскаржені ухвали суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись статтями 24, 351, 368, 376, 381-384, 454, 457, 477, 482 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційні скарги компанії VERSALA LTD (ВЕРСАЛА ЛТД, Республіка Кіпр) залишити без задоволення.
 
Ухвали Київського апеляційного суду від 03 березня 2025 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови суду складено 10 червня 2025 року.
 
Судді: 	А. І. Грушицький   	
 	І. В. Литвиненко  	
 	В. В. Пророк