ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1704/25 Справа № 201/6217/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Мельниченко С. П. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 червня 2025 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Мазниця А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю:

       особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності          ОСОБА_1 
       прокурора                                         Панібрата В.Ю.

апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Соборного районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року щодо
                               
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, та стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок,-

ВСТАНОВИВ:

       Згідно із оскаржуваною постановою Соборного районного суду міста Дніпра від 02 червня 2025 року,  ОСОБА_1 , припинивши з 01.03.2023 року діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, а саме, звільнившись з посади заступника начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту поліції охорони Національної поліції України, будучи суб?єктом декларування та відповідальності за вчинення корупційного правопорушення, а саме особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно, 01.04.2024 року, без поважних причин, подав шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції щорічну за 2023 рік декларацію особи, яка припинила діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування (типу - «після звільнення»), чим вчинив адміністративне правопорушення пов`язане із корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що оскаржувана постанова суду є незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
       Вказує, що 01 квітня 2024 року подав щорічну декларацію за 2023 рік та вважає, що останнім днем строку подачі щорічної декларації за 2023 рік - є 01 квітня 2024 року, оскільки, 31 березня 2024 року припало на неділю, тобто вихідний день, тому днем закінчення строку для подачі щорічної декларації за 2023 рік є перший за неділею (31.03.2024) робочий день.        
       У зв`язку із наведеним ОСОБА_1 зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.

       Суд апеляційної інстанції, вислухавши апелянта, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі; прокурора Панібрата В.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін; вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, приходить до наступних висновків.
       Так, згідно із ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти законне вмотивоване рішення.
       Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Положеннями ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисним, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
       Диспозицією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що інкримінована ОСОБА_1 , передбачена відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
       З суб`єктивної сторони вказане діяння характеризується наявністю прямого чи непрямого умислу, та відповідальність настає за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала прямий умисел, спрямований на ухилення від подання чи несвоєчасне подання декларації, керуючись при цьому особистим інтересом чи інтересами третіх осіб, або мала непрямий умисел, свідомо допускаючи наслідки у вигляді неподання або несвоєчасного подання декларації.
       Як було встановлено судом першої інстанції та не оспорюється в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 з 01 січня 2019 року по 01 березня 2023 року перебував на посаді заступника начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту поліції охорони Національної поліції України, а отже, відповідно до п.п. «и» п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» є суб?єктом, на якого поширюється дія вказаного закону.
       Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ'" пункту 2 частини першої статті 3 цього закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
       Пунктом 5 ч. 1 ст. 12 Закону передбачено, що Національне агентство з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно-правові акти.
       Нормативно-правові акти Національного агентства підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено.
       Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 1 Закону № 1700-VII суб?єкти декларування - особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а", "в"-"ґ'" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов?язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
       Наказом Національного агентства «Про затвердження форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 23.07.2021 № 449/21 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 липня 2021 року за № 987/36609) затверджено форми декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та Порядок заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Цей Порядок визначає процедуру заповнення та подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбачених статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції».
       Суб?єкти декларування подають декларації з додержанням таких вимог, зокрема, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), абзацу другого частини другої статті 45 Закону (після припинення діяльності (після звільнення)) у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
       Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-1Х, Законом України «Про захист інтересів суб?єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» від 3 березня 2022 року № 2115-1X було призупинено компанію декларування в Україні.
       12 жовтня 2023 року набрав чинності Закон України № 3384-1X, яким відновлено декларування та функції НАЗК. Так згідно п. 2 розділу XIII "Прикінцеві положення" Закону - особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану", подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року. Суб?єкти декларування, зазначені у частинах сьомій - чотирнадцятій статті 45 цього Закону, подають відповідні декларації у строки, встановлені частинами сьомою - чотирнадцятою статті 45 цього Закону, якщо відповідні декларації не було подано раніше.
       Відповідно до роз`яснень НАЗК «Щодо фінансової доброчесності:
застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції»
стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про
суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку)»
від 13.11.2023 №4 - за загальним правилом до 31.01.2024 слід подати:
       - щорічні декларації (з будь-якою позначкою) за 2021-2022 звітні періоди;
       - декларацію при звільненні за 2022-2023 роки (якщо обов`язок подання декларації настав до 11.10.2023 включно);
       - декларацію кандидата на посаду за 2021 та 2022 звітні періоди (якщо кінцевий строк їх подання настав у період з 24.02.2022 по 11.10.2023 включно).
       З 1 січня до 31 березня 2024 року включно суб`єкти декларування (крім тих, які мають право на відтермінування) повинні подати щорічні декларації за 2023 звітний період.
       Статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції», передбачено, що особи, які припинили діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"- "ґ'" пункту 2 частини першої статті 3, зобов?язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , який з 01 січня 2019 року по 01 березня 2023 року перебував на посаді заступника начальника відділу внутрішнього аудиту Департаменту поліції охорони Національної поліції України, в порушення вимог абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону несвоєчасно, без поважних причин, подав щорічну декларацію особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 рік – 01.04.2024 о 20:56 год., чим вчинив адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
       Аналізуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю висновків суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, у виді несвоєчасного подання без поважних причин декларації особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.
       З об`єктивної сторони склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, реалізується у формі дії (несвоєчасне подання декларації). При цьому, характеризуючою ознакою вчинення особою такого проступку є саме відсутність поважних причин несвоєчасного подання декларації особою, уповноваженої на виконання функцій держави.
       Поряд із цим, матеріалами адміністративної справи не підтверджено, що причини несвоєчасного подання ОСОБА_1 декларації за типом «декларації особи, яка припинила виконання функцій держави або місцевого самоврядування» були поважними, об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи, та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами.
       Аналізуючи доводи ОСОБА_1 про те, що останнім днем строку подачі декларації за 2023 рік є 01 квітня 2024 року, оскільки, 31 березня 2024 року припало на неділю, тому днем закінчення строку для подачі щорічної декларації за 2023 рік є перший за неділею (31.03.2024) робочий день, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки положеннями ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» чітко визначено, що особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а", "в"-"ґ" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік, до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності. 
Таким чином, вказана декларація мала бути подана ОСОБА_1 до 24:00 годин 31 березня 2024 року, а підстав для визначення граничного строку її подання у будь-який інший спосіб, зокрема у той, що викладений в апеляційній скарзі, не вбачається. При цьому ОСОБА_1 в апеляційний скарзі не наведено жодної поважної причини несвоєчасного подання вказаної декларації.
       Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не приймає доводи апеляційної скарги до уваги, оскільки вони полягають у власному тлумаченні апелянтом положень антикорупційного законодавства, із правильністю якого не можна погодитись. 
       Накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення у виді штрафу відповідає санкції ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та вимогам ст. 33, 35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню та даним особи, яка притягається до відповідальності.
       Таким чином, під час апеляційного розгляду перевірені доводи апеляційної скарги у співвідношенні із матеріалами справи, разом з поясненнями особи, що притягається до адміністративної відповідальності, які дають підстави зробити висновок про те, що фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції, об`єктивно та повно підтверджують наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, у межах апеляційного розгляду не встановлено.
       
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
       Постанову Соборного районного суду  міста Дніпра від 02 червня 2025 рокущодо  ОСОБА_1  у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, - залишити без змін.

       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                                         А.А. Мазниця