ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 р. 	Справа № 440/395/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Жигилія С.П. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2025, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, м. Полтава, повний текст складено 27.05.25  у справі № 440/395/24
за позовом      ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №440/395/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.02.2020 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, та провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.
20 березня 2024 року Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 440/395/24.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Г.М. від 05.04.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74652201 з виконання виконавчого листа  № 440/395/24 виданого Полтавським окружним адміністративним судом 20 березня 2024 року /а.с. 75/.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. від 20.08.2024 виконавче провадження ВП №74652201 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" /а.с. 69-70/.
12 травня 2025 року до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , в якій він просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі №440/395/24, на підставі якого Полтавським  окружним  адміністративним 20.03.2024 судом виданий виконавчий лист №440/395/24 про зобов`язання  Головного  управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1  з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, з урахуванням раніше виплачених сум, на: "стягнення з  Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області недоотриманої заборгованості по пенсії у розмірі 21 508,71 грн".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року заяву  представника   ОСОБА_1  про зміну способу та порядку виконання рішення суду задоволено.
Змінено спосіб і порядок виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 440/395/24 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021 з урахуванням раніше сплачених сум.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат у розмірі 21 508,71 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісім гривень сімдесят одна копійка).
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні заяви про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 "Фінансування виплат пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду". Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України – відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Таким чином Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснює виплати винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством. На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2024  у справі № 440/395/24 Головним  управлінням  Пенсійного фонду України в Полтавській області з 01.04.2025 проведено перерахунок пенсії позивачки в разі втрати годувальника. Нараховано заборгованість в розмірі 21 508,71 грн за період  з 01.02.2020 по 31.03.2024, яка облікована в Пенсійному фонді України та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Доплата пенсії за рішенням суду внесена 15.03.2024 до підсистеми "Реєстр судових рішень" та облікована за № 661671.
Від позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить залишити її без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України “Про виконавче провадження” рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Відповідно до частини 3 статті 33 Закону України “Про виконавче провадження” за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Порядок виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 за № 845.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Приписами статті 7 Закону України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження” з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.
Отже, звернення до суду є обов`язком державного виконавця у зазначеній категорії справ та такий обов`язок виникає через два місяці з дня відкриття виконавчого провадження за умови, що рішення суду не виконане, а стягувач не чинить перешкоди провадженню виконавчих дій.
Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленими раніше порядку і способом. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.
Поняття спосіб і порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Разом з тим, Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень” від 21.11.2024 за №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024, внесені суттєві зміни до положень статті 378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.
Так, відповідно до змісту частин 1-3 статті 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
Отже, з 19.12.2024 статтю 378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при чому зміна способу і порядку виконання такого судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.
У цій категорії справ зміна способу і порядку виконання рішення можлива шляхом зміни "зобов`язання здійснити перерахунок та провести виплату за перерахованою пенсією" на "стягнення коштів із державного органу боржника".
Статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 р. №3-рп/2003).
Водночас під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 2024 року до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій позивачка  просила: визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та з 01.02.2021 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2023 №ФП75944/12516 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020 та з 01.02.2021 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.12.2023 №ФП75944/12516 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, з урахуванням поновленої рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 у справі №440/435/23 щомісячної доплати до пенсії у розмірі 2000,00 грн, передбаченої Постановою КМУ від 14.07.2023 №713. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №440/395/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у проведенні з 01.02.2020 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2020 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12514 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2020, а з 01.02.2021 - на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.12.2023 №ФП75944/12515 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, та провести виплати з урахуванням раніше сплачених сум.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року  у справі № 440/395/24 набрало законної сили 15 березня 2024 року. 
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Нікогосяна Г.М. від 05.04.2024 відкрито виконавче провадження ВП №74652201 з виконання виконавчого листа  № 440/395/24 виданого Полтавським окружним адміністративним судом 20 березня 2024 року /а.с. 75/.
Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Благадира Д.Г. від 20.08.2024 виконавче провадження ВП №74652201 закінчено на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" /а.с. 69-70/.
17 вересня 2024 року виконавчий лист №440/395/24 надійшов до Полтавського окружного адміністративного суду /а.с. 68, 71/.
Із матеріалів справи встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 440/395/24 позивачці нараховано доплату до пенсії: за період з 01.02.2020 по 31.08.2021 — у розмірі 17 369,10 грн, та за період з 01.03.2022 по 31.03.2024 — у розмірі 4 139,61 грн /а.с. 91, 92/, фактична  виплата якої відповідачем  наразі не проведена.
Нарахована заборгованість у загальному розмірі 21 508,71 грн (17 369,10 грн + 4 139,61 грн) облікована в органах Пенсійного фонду України за порядковим номером 661671 та підлягає виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.
Таким чином, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 440/395/24, яке набрало законної сили, не виконується відповідачем у повному обсязі вже понад один рік.
Враховуючи приписи ч. 3 ст. 378 КАС України (у редакції Закону № 4094-IX, що діє з 19.12.2024), суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Полтавського  окружного адміністративного суду від 13 лютого 2024 року у справі №440/395/24 шляхом стягнення  з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1  заборгованість з пенсійних виплат у розмірі 21 508,71 грн (двадцять одна тисяча п`ятсот вісім гривень сімдесят одна копійка).
Колегія суддів зазначає, що наведені приписи чинного законодавства свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Тобто особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Отже, в будь-якому разі судове рішення, ухвалене на користь позивача, має бути виконане.
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 440/395/24.
Реалізація особою права, яке пов`язане з отриманням коштів і базується на спеціальних і чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не залежить від бюджетних асигнувань, відсутність яких не може бути підставою для порушення прав громадян.
У зв`язку з цим, Європейський суд з прав людини не прийняв аргумент Уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява №70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява №14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).
Отже, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на виплату пенсії.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Водночас суд ураховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу у справі слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі                  № 440/395/24 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    С.П. Жигилій