Номер провадження: 22-ц/813/2706/25 
Справа № 496/6218/23
Головуючий у першій інстанції Пасечник М. Л.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                Сегеди С.М.,
суддів:                        Громіка Р.Д.,
                               Драгомерецького М.М.,                                         
        за участю: 
секретаря Козлової В.А.,
представника                 ОСОБА_1 – адвоката Ревенка А.Д.,
представника                 ОСОБА_2 – адвоката Чебаненко О.А.,
               
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чумаченка Святослава Олександровича на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2024 року, повний текст якого складено 20.09.2024 року та ухваленого під головуванням судді Пасечника М.Л., в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,

                                              встановив:

06.09.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , та уточнивши вимоги, просив зменшити розмір аліментів, визначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року, ухваленим у справі №496/3889/19, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 990 грн. до 1 416,50 грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року у справі №496/3889/19, яке було залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27.10.2021 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 16 990 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про державний бюджет», щомісячно, з подальшою індексацією, починаючи з 03.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставини, зазначені під час ухвалення судом рішення у справі №496/3889/19, яке набрало законної сили 27.10.2021 року, суттєво змінилися, матеріальний стан позивач погіршився, тому позивач просив задовольнити його позовні вимоги. 

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено частково. 
Зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 990,00 грн. до 3 196 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позовну заяву залишено без задоволення. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 1073, 60 грн. (т.2, а.с.6-20).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Чумаченко С.О. ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.24-41).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів ОСОБА_2 зазначив, що обставини, враховані під час ухвалення судом рішення у справі №496/3889/19, яке набрало законної сили 27.10.2021 року, суттєво змінилися, а саме у позивача суттєво зменшився розмір доходу, який він отримує.
Суд першої інстанції обгрунтовано вважав доведеним той факт, що з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 (13.04.2021 року) матеріальний стан позивача погіршився, адже на момент ухвалення рішення суду від 13.04.2021 року ОСОБА_2 був моряком, працював на посаді другого механіка іноземного судна із заробітною платою близько 7000 доларів США, проте станом на час звернення з вказаним позовом до суду ОСОБА_2 працює на території України та отримує заробітну плату у розмірі 10 000 грн. 
Суд також враховував той факт, що на час розгляду справи в Україні діє воєнний стан, що суттєво вплинуло на ринок праці в Україні та спричинило неможливість виїзду за кордон чоловіків, які підлягають мобілізації, що зумовило неможливість працевлаштуватися позивачу за місцем основної роботи.

Таким чином, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи мають достатньо доказів того, що майновий стан платника аліментів ОСОБА_2 значно погіршився, а тому суд вважав можливим зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , визначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року по справі №496/3889/19, з 16 990 грн. до 1 416,50 грн. в місяць.

Такий висновок суду є правильним, але частково.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд зазначив, що розмір аліментів, які стягуються з позивача в розмірі 16 990 грн., є значно більшим, ніж розмір його заробітної плати в ТОВ «Технофорум» - 10 000 грн.

Проте, судом не було враховано, що на час ухвалення оскаржуваного судового рішення, позивач ОСОБА_2 вже був звільненим (т.2, а.с.99).

Разом з тим, на думку колегії суддів, розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , визначених рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13.04.2021 року по справі №496/3889/19, підлягає зменшенню з 16 990 грн. до 4 673,20 грн.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Так, матеріали справи не мають доказів того, що позивач ОСОБА_2 має такий щомісячний дохід, щоб утримувати сина ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 16 990 грн.
Позивач ОСОБА_2 зазначив, що з 2021 року він вже не працює на суднах закордонного плавання, що не спростовано, а навпаки підтверджено представником відповідача ОСОБА_1 . Також представником відповідача ОСОБА_1 не спростовані доводи позивача ОСОБА_2 про те, що його місячний дохід складає 10 000 грн.

Вирішуючи питання про те, який розмір аліментів має сплачувати позивач ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання їх сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , колегія суддів вихолодить із наступного.

Так, відповідно до даних ГУ статистики в Одеській області останнє повідомлення середньої заробітної плати по Одеській області на січень 2022 року становило 12 960 грн.
Разом з тим, на період воєнного стану, дані ГУ статистики не оприлюднюються.

Таким чином, останнє повідомлення середньої заробітної плати по Одеській області станом на січень 2022 року становило 12 960 грн., що на той час складало 450,31 доларів США (28,78 грн. за 1 долар США) (основний засіб розрахунку в Україні).
1\4 частина від вказаної суми становить 3 240 грн., що на той час складало 112,58 доларів США.
На даний час 112,58 доларів США складає 4673,230 грн.

Саме до зазначеної суми, на думку колегії суддів, підлягає зменшенню розмір стягуваних аліментів позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання їх сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 990 грн., що буде відповідати принципам розумності і справедливості.

При цьому колегією суддів враховано, що станом на 22.11.2023 року розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №68059399 становить 751 298, 35 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості (т1, а.с. 95), а також те, що починаючи з 24.02.2021 року позивач ОСОБА_2 не отримував послуги по працевлаштуванню від ПП «Альфа Навігейшн», та не отримує заробітної плати від них, що підтверджується відповіддю за вих. №360 (т.1, а.с.163).

19.12.2023 року Головним управління ДПС в Одеській області були надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, за період з 1 кварталу 2021 року по 3 квартал 2023 року, з яких вбачається, що у період з грудня 2021 року по березень 2022 року ОСОБА_2 отримував заробітну плату у ПП «Ланжерон-Охорона»; у період з квітня 2023 року по травень 2023 року ОСОБА_2 перебував на обліку в Одеському ОЦЗ, отримував соціальні виплати; у травні 2023 року отримував заробітну плату у ТОВ «Технофорум» (3043,48 грн.); у червні 2023 року отримував соціальну допомогу в Одеському ОЦЗ (33,33 грн.); у період з червня 2023 року по серпень 2023 року отримував заробітну плату у ТОВ «Технофорум» (по 10 000 грн. щомісячно) (т.1, а.с.47, 48). 

21.12.2023 року Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України за вих. №91-62989/18/23-Вих було надано витяг з бази даних щодо осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території, з якого вбачається, що після 08.09.2021 року позивач ОСОБА_2 не виїжджав за межі території України (т.1, а.с.170).
Відповідно до відомостей щодо рахунків боржника від 11.12.2023 року, на ім`я ОСОБА_2 відкриті рахунки в АТ «ПУМБ» та АТ КБ «ПриватБанк», на яких відсутні грошові кошти.
Відповідно до довідок Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області №840, №841 від 16.04.2021 року, позивач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який належить його батьку ОСОБА_5 . До складу сім`ї позивача входять: ОСОБА_5 , який є інвалідом 2 групи та ОСОБА_6 (т.1, а.с.10, 11).

Також колегією суддів враховано, що згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_2 має змогу працювати за професією за кордоном, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що термін дії диплома № НОМЕР_1 , на підставі якого ОСОБА_2 мав можливість працювати на посаді старшого механіка суден, закінчився 10.08.2023 року.
Крім того, як зазначено самим представником відповідача та встановлено постановою Одеського апеляційного суду у постанові від 11.04.2023 року по справі №496/413/22, посвідчення особи моряка, видане на ім`я ОСОБА_2 , було дійсне до 30.07.2024 року, отже на теперішній час позивач позбавлений можливості працювати за кордоном на іноземних судах. Відомостей про продовження строку дії документів, які б надали ОСОБА_2 можливість працевлаштуватися за кордоном та працювати на іноземних судах, матеріали справи не містять.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги частково надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Чумаченка С.О. підлягає частковому задоволенню, рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10.09.2024 року – зміні, з ухваленням постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. 

Відповідно до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:  у разі задоволення позову - на відповідача;  у разі відмови в позові - на позивача;  у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389  ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чумаченка Святослава Олександровича задовольнити частково.
Ухвалити постанову, якою рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2024 року змінити. 
Збільшити суму аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 3 196 грн. до 4 673,20 грн. (чотири тисячі шістсот сімдесят три гривні 20 копійок).

В решті рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 610,40 (одна тисяча шістсот десять гривень 40 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили і дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 23.06.2025 року. 

Судді Одеського апеляційного суду:        С.М. Сегеда

       Р.Д. Громік

                                                                               М.М. Драгомерецький