Справа № 466/4665/24                         Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л. 
Провадження № 22-ц/811/235/25                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

                21 серпня 2025 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Марко О.Р.,
з участю: представника позивача – Деркач О.Р.,
відповідача ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
У квітні 2024 року акціонерне товариство комерційний банк (далі – АТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.09.2021 року в розмірі 107934 грн. 82 коп., з яких станом на 23.04.2024 року: 86694 грн. 34 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 21240 грн. 48 коп. – заборгованість за простроченими відсотками. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 10.06.2019 року відповідач отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер НОМЕР_1 , строк дії – 07/22, тип – MasterCard Platinum. 21.09.2021 року відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 21.09.2021 року відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі – договір) та погодив наступні умови: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 300000 грн. (п.1.2 договору); 2) тип кредитної карти: картка «MasterCard Platinum»; 3) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2 договору); 4) процентна ставка, відсотків річних: 36,0% (п.1.3 договору); 5) кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4 договору); 6) розмір мінімального обов`язкового платежу: 7% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно – у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4 договору); 7) проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5 та п.2.1.1.2.12 договору). 
Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. 
Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно з Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено постановою НБУ №164 від 29.07.2022 року, відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. 
Користуючись кредитним лімітом, відповідач повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував проценти за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.
Таким чином, у порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно з п.2.1.1.3.5 договору, сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сторони, відповідно до статті 212 ЦК України, передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту.
Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до п.1.5 та п.2.1.1.2.12 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту, сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,0% – для картки «MasterCard Platinum».
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.09.2021 року, що становить 107934 грн. 82 грн., з яких: 86694 грн. 34 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 21240 грн. 48 коп. – заборгованість за простроченими відсотками, та 2422 грн. судового збору. 
Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити за недоведеністю позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що за своєю правовою природою наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором не відповідає вимогам належності та допустимості доказів, які закріплені в ст.ст.76-81 ЦПК України, а також ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Зазначає, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Звертає увагу, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, а є інформаційним документом, що відображає стан нарахувань в певні періоди часу.
Вказує, що позивачем надано суду виписку по рахунку за договором б/н за період 10.06.2019 року – 25.04.2024 року, з якої вбачається, що рух коштів за карткою № НОМЕР_1 , яка видана 10.06.2019 року, здійснювався у період з 10.06.2019 року по 12.02.2022 року, відтак, використання даної картки не охоплюється наданою позивачем в якості доказу Заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та Паспортом кредиту, які підписані відповідачем значно пізніше, а саме 21.09.2021 року.
Наголошує, що позивачем не надано доказів, а судом не перевірено, відповідно, не надано оцінки вищевказаним обставинам щодо правомірності нарахувань за карткою № НОМЕР_1 в період з 10.06.2019 року по 12.02.2022 року.
03.03.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує доводи та вимоги апелянта.
Зокрема, зазначає, що з виписки по картковому рахунку вбачається активне користування відповідачем кредитними коштами, що, в свою чергу, свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором і обов`язків, які виникли з цього договору, презумпція правомірності якого не спростована.
Додає, що розрахунок заборгованості, долучений до позовної заяви, у цілковитій відповідності відображає рух коштів за карткою. 
Наголошує, що у зв`язку зі змінами в законодавстві – впровадженні нормами Закону України «Про споживче кредитування», ОСОБА_1 21.09.2021 року ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 21.09.2021 року відповідач підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Таким чином, врахувавши вимоги законодавства та Закону України «Про захист прав споживачів», АТ КБ «Приватбанк» привів у відповідність до чинного законодавства договірні відносини, які склались між ним та ОСОБА_1 , починаючи з 10.06.2019 року.
Звертає увагу, що відповідачем не надано доказів того, що на день підписання вказаної заяви, а саме 21.09.2021 року, договірні відносини, які тривали з 2019 року, припинили свою дію.
Додає, що обслуговування карток, отриманих в межах одного рахунку та одного договору, не суперечить чинному законодавству та підтверджується випискою по рахунку, яка знаходиться в матеріалах справи.
Зауважує, що відповідач не надав суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем, хоча в силу вимог статті 81 ЦПК України це є його обов`язок. 
В судове засідання апеляційного суду 12.08.2025 року обидві сторони з`явились. Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 21.08.2025 року о 12:50. 
Заслухавши пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк» та 10.06.2019 року отримав платіжний інструмент – кредитну картку номер НОМЕР_1 , зі строком дії – 07/22, тип – MasterCard Platinum.
07.02.2020 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Підписанням цього документа, на підставі ст.634 ЦК України, ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк», що розміщені в мережі Інтернет, в редакції, чинній на дату підписання цього документа, погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. 
Підписана відповідачем анкета-заява містить розділ «Угода про використання простого електронного підпису».
Зі змісту цього розділу вбачається, що банк та клієнт узгодили при наданні банком будь-яких послуг, в тому числі, але не виключно, послуг з переказу коштів, укладення між сторонами кредитних договорів та будь-яких інших правочинів використання простого електронного підпису. Сторони визнають простим електронним підписом такі способи підписів клієнта: ОТР-пароль, OR-код, підпис стилусом на планшеті у відділенні банку, кнопки «Підпис», «Підписав», «Ознайомився» тощо у програмних комплексах, мобільних додатках або на офіційних сайтах банку в мережі Інтернет, де клієнту надається технічна можливість ознайомитися з умовами надання відповідних послуг та підписати відповідний договір, дати доручення банку на здійснення операції з переказу коштів тощо, або якщо інтерфейс відповідного ПК банку дає клієнту змогу зробити однозначний висновок про суть операції, доручення на здійснення якої клієнт надає банку шляхом підписання способами, що узгоджені сторонами вище. Сторони визнають правочини у вигляді електронних документів із використанням зазначених простих електронних підписів дійсними та обов`язковими для сторін й такими, що не потребують додаткового підтвердження.
21.09.2021 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також підписав Паспорт споживчого кредиту з використанням ОТР пароля.
За погодженими між сторонами умовами: 1) тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 300000 грн. (п.1.2 договору); 2) строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2 договору); 3) процентна ставка, відсотків річних: 36,0% – для преміальних карток Platinum (п.1.3 договору); 4) кількість та розмір платежів, періодичність: договірне списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місця наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта; шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімально обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу: 7% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно – у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4 договору); 5) процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних: 72%.
У заяві про приєднання до Умов та правил надання банківської послуги також передбачено право клієнта відмовитись від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Клієнт має право достроково повернути споживчий кредит без будь-якої додаткової плати, пов`язаної з достроковим поверненням. 
На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua), складають договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (п.п.1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) – ключем до карткового рахунку є пластикова картка (п.1.1.1.62 Умов), яку отримав відповідач, та мобільний телефон, який вказав відповідач (п.1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в заяві.
Картковий рахунок – це рахунок фізичної особи, до якого випущена карта (п.п.1.1.1.90 Умов) та по якому відображаються фінансові операції за допомогою ключів.
За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування (п.1.1.1.25 Умов – комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта).
Таким чином, банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору.
Факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечується. 
Згідно виписки за договором б/н за період з 10.06.2019 року по 25.04.2024 року, відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, зокрема картками НОМЕР_2 , 5221191101312824, 4627055770357308, 5221191101202538, НОМЕР_1 .
Довідкою АТ КБ «Приватбанк» від 25.04.2024 року підтверджується, що ОСОБА_1 було видано наступні картки: НОМЕР_1 , строк дії – 07/22, тип – MasterCard Platinum; 5221191101202538, строк дії – 01/25, тип – MasterCard World Black Edition; НОМЕР_3 , строк дії – 02/25, тип – Visa Platinum; 5221191101312824, строк дії – 05/25, тип – MasterCard World Black Edition; НОМЕР_2 , строк дії – 08/25, тип – MasterCard World Black Edition.
Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 від 25.04.2024 року №0000003521967562, підтверджується про старт карткового рахунку 10.06.2019 року – НОМЕР_1 . 20.01.2022 року встановлено кредитний ліміт – 90000 грн.; 08.01.2024 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. 
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.09.2021 року, заборгованість, станом на 23.04.2024 року становить 107934 грн. 82 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 86694 грн. 34 коп., за процентами – 21240 грн. 48 коп. 
У частинах першій та другій  статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Істотними умовами договору, відповідно до частини першої  статті 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України,  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.                     
Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля. Перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). 
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Отже, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання або інших речей, визначених родовими ознаками.
У справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. 
Оскільки кредитний договір, оформлений у вигляді заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг з видачею платіжної карти із встановленим строком її дії, на яку встановлено кредитний ліміт і щодо якої передбачено можливість її перевипуску (тобто пролонгації) з видачею інших платіжних карт із встановленими іншими строками їх дії, з передбаченою можливістю автоматичної пролонгації договору на новий строк, за умови відсутності заяви про припинення його дії, як у даному випадку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про узгодження між сторонами усіх істотних умов договору, в тому числі, щодо процентної ставки. 
Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на доведеність позивачем наявності між сторонами кредитних правовідносин та розміру заборгованості відповідача, який останнім не спростований, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором. 
Заборгованість за кредитним договором підтверджується наданими банком детальним розрахунком заборгованості та випискою по рахунку. 
У свою чергу, відповідачем не доведено відсутність у нього заборгованості за кредитним договором та, відповідно, виконання ним умов договору належним чином.
Доводи апелянта про те, що позивачем не надано доказів, які б відповідали первинним бухгалтерським документам, докази видачі кредитних карток, докази надання кредитного ліміту, докази про зміну мов кредитування тощо, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку. 
У цій справі позивачем доведено на підставі належних доказів волевиявлення сторін на укладення правочину, зокрема, погодження банком заявки позичальника на його укладення, отримання відповідачем банківських кредитних карток, їх активацію, користування кредитним лімітом, а отже, наявність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту не було спростовано відповідачем.
Пасивна поведінка позичальника, обізнаного з умовами кредитування та його часткове виконання, не може бути підставою для звільнення від виконання зобов`язання та повернення боргу за кредитним договором.
Існування між сторонами будь-яких інших кредитних правовідносин, ніж договір, по якому виникла заборгованість, під час виконання яких відповідачу було б видано банківські картки, які ним використовувалися, матеріали справи також не містять.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни рішення, доводами апеляційної скарги не спростовуються правильні висновки суду по суті вирішення даного спору, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

               ухвалив:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 жовтня 2024 року залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 21 серпня 2025 року. 

Головуючий                                          С.М. Бойко

Судді:                                                  С.М. Копняк

                                                                 А.В. Ніткевич