ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. 	Справа № 440/624/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2025, головуючий суддя І інстанції: В.І. Бевза, м. Полтава, повний текст складено 19.02.25  у справі № 440/624/25
за позовом    ОСОБА_1  
до    Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі за текстом також – відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови виплатити позивачу як сину померлої матері - пенсіонерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, суми пенсії, що підлягали виплаті та залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити позивачу як сину та члену сім`ї померлої матері - пенсіонерки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб”, суми пенсії, що підлягали виплаті та залишилися недоодержаними у зв`язку з її смертю, а саме: на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 440/16178/21 у розмірі 67159,43 грн, від 05.07.2023 у справі № 440/6413/23 у розмірі 18999,91 грн та від 18.03.2024 у справі № 440/1567/24 у розмірі 33025,48 грн, а всього у розмірі 119184,82 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 суми пенсії у загальному розмірі 119184,82 грн (сто дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні та вісімдесят дві копійки), що підлягала виплаті його померлій матері ОСОБА_2 та залишились недоодержаними в зв`язку з її смертю.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області виплатити ОСОБА_1 суми пенсії у загальному розмірі 119184,82 грн (сто дев`ятнадцять тисяч сто вісімдесят чотири гривні та вісімдесят дві копійки), що підлягали виплаті (на підставі рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі №440/16178/21 у розмірі 67159,43 грн, від 05.07.2023 у справі №440/6413/23 у розмірі 18999,91 грн, від 18.03.2024 у справі №440/1567/24 у розмірі 33025,48 грн) його померлій матері ОСОБА_2 та залишились недоодержаними в зв`язку з її смертю.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач, із посиланням на обставини справи, зазначає, що на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 16.02.2022 у справі № 440/16178/21, від 05.07.2023 у справі № 440/6413/23 та від 18.03.2024 у справі № 440/1567/24 нараховано заборгованість пенсійних виплат ОСОБА_2 з 01.04.2019 по 30.04.2022 у розмірі 67159,43 грн, з 01.12.2022 по 30.09.2023 у розмірі 18999,91 грн та з 01.02.2020 по 30.04.2024 у розмірі 33025,48 грн. Невиплачені кошти за ОСОБА_2 можливо отримати у разі заміни сторони виконавчого провадження. Дане право передбачено ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України. Одночасно зауважує, що стаття 61 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” не передбачає включення заборгованості, яка нарахована на виконання рішення суду, до складу недоотриманої пенсії.
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII, що підтверджується наявними у справі копіями матеріалів пенсійної справи.
ОСОБА_1 є сином пенсіонерки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2024, виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08.05.1969.
Факт спільного проживання позивача та його померлої матері ОСОБА_2 встановлено на підставі довідки голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башкирцевої 39» (код ЄДРПОУ 41981009) від 15.01.2025.
29.07.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про надання інформації щодо суми заборгованості після проведених перерахунків ОСОБА_2 на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду.
Листом від 06.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило, що згідно із матеріалами пенсійної справи ОСОБА_2 , обліковується заборгованість згідно із рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду: від 16.02.2022 у справі № 440/16178/21 заборгованість з 01.04.2019 по 30.04.2022 у розмірі 67159,43 грн; від 05.07.2023 у справі № 440/6413/23 заборгованість з 01.12.2022 по 30.09.2023 у розмірі 18999,91 грн; від 18.03.2024 у справі № 440/1567/24 заборгованість з 01.02.2020 по 30.04.2024 у розмірі 33025,48 грн; дані суми заборгованості включені у відповідному реєстрі виплат у загальній сумі 119184,82 грн, але у виплаті позивачу відмовлено, з підстав необхідності заміни відповідача.
21.08.2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. На запит нотаріуса Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомлена інформація, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
27.11.2024 нотаріус відмовив позивачу у вчинені нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на невиплачені суми (пенсії), після смерті його матері.
Уважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, які полягають у відмові виплатити суму 119184,82 грн заборгованості пенсійних виплат, нарахованої його померлій матері ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, оскільки всупереч статті 61 Закону № 2262-ХІІ за зверненням позивача (в межах шестимісячного строку) не виплатив йому суми пенсії, що підлягали виплаті ОСОБА_2 , але залишилися неодержаними нею у зв`язку з її смертю.
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі по тексту - Закон № 2262-XII).
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч. 3 ст. 1 Закону № 2262-XII).
Відповідно до частин 1, 3 статті 61 Закону України № 2262-XII суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим Правлінням ПФ України № 3-1 від 30.01.2007 (далі – Порядок № 3-1), відповідно до п. 3 якого така заява подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з п. 9 Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, які передбачені пунктом 3 цього розділу;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, які передбачені пунктом 12 цього розділу, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Зміст ст. 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).
Зокрема, згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 ЦК України, у свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст.61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Тобто у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст.61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Таким чином, вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
Своєю чергою, відмова пенсійного органу у виплаті позивачу таких сум може бути підставою для звернення останнього до суду з позовом за захистом своїх прав.
Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 16.05.2023 у справі № 420/288/21, від 27.09.2023 у справі № 420/16546/21, від 05.12.2023 у справі № 420/18164/23, від 30.01.2024 у справі № 420/8604/21, від 14.02.2024 у справі № 462/3575/17, від 25.04.2024 у справі № 420/18507/21.
Як убачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_1 є сином пенсіонерки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2024.
Факт спільного проживання позивача та його померлої матері ОСОБА_2 встановлено на підставі довідки голови правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башкирцевої 39» (код ЄДРПОУ 41981009) від 15.01.2025.
Позивач 29.07.2024 (тобто не пізніше 6 місяців після смерті матері) звернувся до пенсійного органу із заявою про виплату недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 , що нарахована на виконання рішень суду, але невиплачена на час смерті останньої.
За вказаних обставин, відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, позивач має право на отримання недоотриманої пенсії померлої матері.
При цьому, посилання відповідача на необхідність заміни стягувача належним правонаступником є безпідставними, оскільки позивач звернувся щодо виплати йому недоотриманої пенсії його померлої матері відповідно до ст. 61 Закону № 2262-ХІІ, а не щодо виконання рішення суду.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ та членів їх сімей, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною ч. 1 ст.61 Закону № 2262-ХІІ, а тому наявні підстави для задоволення позову.
Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.
Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 440/624/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк    В.Б. Русанова