ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 липня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/4561/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Сафронової С.В. (доповідач),
                               суддів:  Чепурнова Д.В., Юрко І.В.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року
у адміністративній справі № 280/4561/23 за позовом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року задоволено адміністративний позов Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ в частині  стягнення з ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ витрат, пов`язаних з її утриманням у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 147405 грн. 11 коп., разом з тим, судом не задоволено вимоги позивача про стягнення на його користь суми сплаченого судового збору за подання адміністративного позову.
Зазначене рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат, пов`язаних з утриманням під час навчання оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильного застосування норм матеріального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у справі інше рішення про відмову у задоволені вимог позивача у повному обсязі.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що судом першої інстанції до спірних правовідносин застосовані норми, які не регулюють спірні правовідносини та навпаки, не застосовано норми, які їх регулюють. Зокрема, вказує, що задовольняючи вимоги позивача у цій справі судом першої інстанції помилково застосовано норми ст. 74 Закону України «Про національну поліцію», та «Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого 12.04.2017 постановою Кабінету Міністрів України №261, якими регулюються правовідносини у сфері підготовки поліцейських в вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, хоча зазначені норми права не регулюють правовідносини між здобувачем освіти рівня доктора філософії, доктора наук (аспіранта, ад`юнкта) та навчальним закладом, і разом з тим судом не враховано, що затвердженим наказом МВС України № 963 від 28.11.2017 року Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у науково-дослідних установах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 261 Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах) не передбачено ні укладання Контракту з фінансових питань між здобувачем освіти зазначеного рівня та навчальним закладом ні відшкодування коштів за навчання. Вважає, що суд першої інстанції у даному випадку також не врахував положення ст. 53 Конституції України, зміст рішення Конституційного Суду України від 4 березня 2004 року № 5-рп/2004, ст.4 Закону України «Про вищу освіту», якими встановлено безоплатність вищої освіти, а відшкодування коштів в разі не завершення навчання, передбачено виключно у разі наміру повторного безоплатного здобуття вищої освіти в державних і комунальних закладах вищої освіти за тим самим ступенем освіти, також як і не звернув уваги на зміст п.3 Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затверджених Постановою КМУ від 23 березня 2016 р. № 261, яким визначено за рахунок яких коштів здійснюється підготовка осіб в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі, та п.5 цього Порядку яким узагальнено прописано врегулювання відносин між аспірантом (ад`юнктом) або докторантом та закладом вищої освіти (науковою установою) саме з питань організації наукової діяльності загальні, але не визначено умови і порядок з фінансових питань при вступі за державним замовленням. Тобто, на переконання відповідача, суд першої інстанції безпідставно розширено протлумачив дані норми права, оскільки укладання Договору з питань організації наукової діяльності, неможливо ототожнювати з укладанням Контракту з фінансових питань.
Мотивуючи в апеляційній скарзі порушення судом норм процесуального права, відповідач звертає увагу на те, що у цій справі в порушення вимог ст.48 КАСУ не було залучено до участі у справі замовника по Контракту, а неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач акцентує увагу на тому, що зазначаючи в рішенні про те, що «Доказів оскарження у судовому порядку умов Контракту №292А/2022 від 29.08.2022 не надано», суд не звернув уваги на зміст відзиву на позовну заяву в якому описана позиція відповідача про нікчемність Контракту відповідно до вимог ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, також як і не врахував долучені до матеріалів справи копій рапортів та наказів, трудової книжки, військового квитка, з яких вбачається, що метою та підставою припинення нею навчання в Університеті є мобілізація за призивом до Збройних сил України на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року про що нею зазначалося у рапорті на відрахування з Університету, який не був прийнятий до підписання юридичним відділом, та їй було запропоновано надати рапорт з формулюванням підстави припинення навчання - «за власним бажанням», в іншому випадку питання вирішуватися не буде. Вказує, що маючи намір виконати свій військовий обов`язок під час збройної агресії, вона була вимушена написати рапорт по наданому їй зразку, однак в подальшому при поданні рапорту на звільнення зі служби в органах поліції зазначила дійсну підставу - мобілізацію до Національної гвардії України (копія рапорту є в матеріалах справи), тобто, причиною припинення навчання була саме внаслідок виконання військового обов`язку шляхом мобілізації під час призову на військову службу в Національну гвардію України, що підтверджується і іншими документами - військовим квитком, довідкою Національної гвардії України, витягами з наказів, що у сукупності на переконання відповідача свідчить про відсутність у неї обов`язку по відшкодуванню витрат на навчання внаслідок розірвання контракту.
Позивачем не подано відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи апеляційною інстанцією по суті, 
Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального права, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити вимоги апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного
За результатом дослідження поданих до матеріалів справи письмових доказів судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справі підтверджено, що 29.08.2022 між Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ в особі ректора (Виконавець) та Департаментом патрульної поліції в особі начальника (Замовник) і ОСОБА_1 (Ад`юнкт) було укладено Контракт №292А/2022 (надалі – Контракт №292А/2022 від 29.08.2022) про здобуття освіти ОСОБА_1 у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ, предметом якого є підготовка на денній формі навчання за державним замовленням Ад`юнкта на третьому освітньо-науковому рівні вищої освіти для здобуття ступеня доктора філософії в галузі права за спеціальністю 081 «Право» (а.с.6), відповідно до п.9 Розділу ІІ якого відповідачем було узято на обов`язок «у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України в особі Виконавця витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до пункту 4 статті 74 Закону України «Про національну поліцію» та Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12 квітня 2017р.».
Як з`ясовано судом, ОСОБА_1 було подано Рапорт від 08.05.2023, яким відповідно до ст.46 Закону України «Про вищу освіту» вона просила відрахувати її з навчання за власним бажанням та направити у розпорядження УПП в Запорізькій області ДПП НП України з 01.06.2023» (а.с.7), і згідно Витягу з Наказу ректора Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (по особовому складу) від 31.05.2023 за №118ос відповідно до ст.46 Закону України «Про вишу освіту» було вирішено на підставі рапорту ОСОБА_1 від 08 травня 2023 року, наказ ДДУВС від 30 травня 2023 року №462 відрахувати з навчання за власним бажанням та направити в розпорядження Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0010146), ад`юнкта відділу докторантури та аспірантури, з 01 червня 2023 року. Цим же наказом було визначено суму витрат станом на 31 травня 2023 року, що підлягає відшкодуванню, у розмірі 147405,11 грн. та доручено відділу юридичного забезпечення (Тетяна СТЄХІНА) у разі відмови ОСОБА_1 добровільно відшкодувати витрати на утримання під час навчання, підготувати матеріали для подання позову до суду про стягнення витрат у судовому порядку» (а.с.8. 57).
У подальшому наказом Департаменту патрульної поліції (по особовому складу) від 06.06.2023 за №687о/с на підставі рапорту ОСОБА_1 від 05.06.2023 останню було звільнено з 06.06.2023 зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с.59).
Вирішуючи спір у цій справі по суті, спираючись на положення ч.2 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», яким прописано, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається, а також на приписи ст.1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України» та пунктів 1.2, 1.4 Положення про вищі навчальні заклади МВС, затвердженого 14.02.2008 наказом Міністерства внутрішніх справ України №62, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2008 за №193/14884 (далі – Положення про вищі навчальні заклади МВС), відповідно яких позивач по справі є вищим навчальним закладом - суд першої інстанції виходив з того, що необхідність укладення за участю позивача та відповідача Контракту №292А/2022 від 29.08.2022 передбачена п.5 Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затвердженого 23.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України №261 (далі –Порядок №261), з умовами якого ОСОБА_1  погодилася, підписавши цей Контракт.
Оскільки у судовому порядку зазначений  Контракт №292А/2022 від 29.08.2022 не оскаржувався і судом першої інстанції під час розгляду даної справи не встановлено не відповідність умов Контракту №292А/2022 від 29.08.2022 приписам норм права, суд першої інстанції виходив з того, що умови Контракту №292А/2022 від 29.08.2022 мають виконуватися його сторонами, а тому відповідно до ч.4 і ч.5 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктів 1, 3, 4 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №261 від 12.04.2017 (далі – Порядок відшкодування №261) – суд дійшов висновку, що заявлені у цій справі позивачем витрати, що пов`язані з підготовкою ад`юнкта у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ на денній формі навчання (очна) підлягають відшкодовуванню відповідачем в повному розмірі за весь період її фактичного навчання за період з 01.09.2022 по 31.05.2023, а відповідно і стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.
На підтвердження наведених у попередньому абзаці висновків, судом першої інстанції процитовано положень зазначених норм Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №261, зокрема: п.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» яким передбачено, що особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; п.5 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» яким визначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку; п.1 Порядку відшкодування №261 яким встановлено, що саме цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; п.3 Порядку відшкодування №261 яким визначено, що відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських», відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю. Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі. Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році. На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи; та п.4 Порядку відшкодування №261 яким встановлено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання; а також п.8 Порядку відшкодування №261 яким передбачено, що у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Разом з тим, дослідивши долучені до матеріалів справи: калькуляцію витрат підготовки здобувача на здобуття наукового ступеня на 2021-2025 навчальні роки форма навчання – очна, строк навчання – 4 роки спеціальність – 081 «Право» ступінь вищої освіти – «доктор філософії» на основі ОС «Магістр», ОКР «Спеціаліст» ОСОБА_1 ; довідку-розрахунок витрат пов`язаних з підготовкою ад`юнкта у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ форма навчання – очна, у період з 01.09.2022 по 31.05.2023 ОСОБА_1 на загальну суму 147405,11 грн.; розрахунок витрат пов`язаних з підготовкою ад`юнкта у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ форма навчання – денна, у період з 01.09.2022 по 31.05.2023 ОСОБА_1 ; трудову книжку ОСОБА_1 ; військовий квиток ОСОБА_1 ; грошовий атестат №459 від 31.05.2023; та інші документи, а також з огляду на відсутність зауважень щодо обчислення позивачем витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ у розмірі 147405,11 грн., та не надання суду доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі - суд першої інстанції визнав за можливе задовольнити вимоги позивача в частині стягнення зазначеної суми.
Колегія суддів частково погоджуючись з висновками суду першої інстанції у цій справі виходить перш за все з того, що відповідачка по справі на посаду ад`юнкта відділу докторантури та аспірантури денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ за державним замовленням була зарахована наказом № 163ос від 29.08.2022 (а.с.5) під час проходження служби в поліції у званні «капітана поліції», а відповідно, питання стосовно забезпечення її (відповідачки) підготовки як здобувача ступеня доктора філософії у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, тобто, як фахівця за державним замовленням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських (Дніпропетровський державний університет внутрішніх справ), врегульовано саме положеннями ст.74 Закону України «Про Національну поліцію», частиною другою якої чітко визначено, що така підготовка проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається, а частинами четвертої і п`ятої якої зрозуміло прописано підстави для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у  визначеному Кабінетом Міністрів України порядку та наслідки відмови від добровільного відшкодування витрат, що саме судом першої інстанції правильно було враховано під час вирішення спору у цій справі по суті.
З урахуванням наведених вимог Закону, колегія суддів визнає недоречними посилання відповідача у цій справі на підзаконні акти (наказ МВС України № 963 від 28.11.2017 року, яким затверджено Порядок підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у науково-дослідних установах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України та на затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 261 Порядок підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах)), тим більш, що вказані підзаконні акти лише визначають механізм підготовки здобувачів вищої освіти на третьому (освітньо-науковому) та науковому рівнях вищої освіти з метою здобуття ступеня вищої освіти доктора філософії та доктора наук відповідно (далі — здобувачі), та не регулюють питання, що прописані у ч.4 і ч.5 Закону України «Про Національну поліцію», тобто, питання, які пов`язані з випадками дострокового розірвання ад`юнктом контракту про здобуття освіти.
Оскільки  спірним у цій справі питанням є правомірність дій позивача щодо стягнення коштів на відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, суд першої інстанції на переконання колегії суддів обґрунтовано у даному випадку положення Порядку відшкодування №261, який був затверджений на виконання ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» та саме пункту першого якого визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що судом першої інстанції хоча текстуально і процитовано зміст п.3 Порядку відшкодування №261, яким визначено які саме витрати підлягають відшкодування, тобто, пов`язані з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням та  оплатою комунальних послуг і спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія), у той же час, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що заявлена позивачем до стягнення з ОСОБА_1 сума у розмірі 147405,11 грн включає витрати, які не можуть бути стягнені з відповідача з урахуванням вимог п. 3 Порядку відшкодування №261.
Так, згідно довідки-розрахунку від 22.05.2022 року № 373 (а.с.10) до витрат на підготовку ад`юнкта в Дніпропетровському державному університеті внутрішніх справ форма навчання – очна включено витрати: заробітна плата викладачів – 4372,16 грн., заробітна плата адмін.-технічного персоналу – 2273,52 грн., нарахування на оплату праці – 1462,05 грн., предмети, матеріали, обладнання, інвентар – 692,45 грн., оплата послуг (крім комунальних) - 259,67 грн., видатки на відрядження викладачів – 27,25 грн.; оплата теплопостачання – 809,12 грн., оплата водопостачання, водовідведення – 240,61 грн., оплата електроенергії – 1147,04 грн., інші поточні видатки – 63,63 грн., капітальні видатки – 1402,50 грн., грошове забезпечення – 134655,11 грн.
Відтак, оскільки законодавцем визначено перелік витрат, які мають відшкодовуватися згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом Національної поліції та особою, яка навчалася, суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню з відповідача підлягають наступні видатки, які пов`язані з оплатою: теплопостачання – 809,12 грн., водопостачання, водовідведення – 240,61 грн., електроенергії – 1147,04 грн., а також з виплатою відповідачу у період з 01.09.2022 по 31.05.2023 грошового забезпечення – 134 655,11 грн., що становить загальну суму у розмірі 136 851,88 грн.
При цьому, задля зрозумілості позиції адміністративного суду відповідачем по цій справі, яка категорично заперечує проти стягнення з витрат, пов`язаних з утриманням її, як здобувача ступеня доктора філософії та доктора наук у закладі вищої освіти, колегія суддів вважає за необхідне наголосити, що покриття державою витрат на навчання, проживання, харчування, наукові дослідження та інші потреби, пов`язані з підготовкою до здобуття наукового ступеня виправдовує заборону розривати контракт протягом певного строку і встановлення відшкодування витрат, яких зазнала держава протягом років навчання. Відповідно, у разі дострокового розірвання певною особою контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, тобто, невиконання в повному обсязі освітньо-наукової програми підготовки для здобуття ступеня доктора філософі в галузі права за державним замовлення та за державний кошт, зобов`язує таку особу відшкодувати на користь держави витрачені на її навчання кошти (пов`язані із цим витрати, їх окремі види тощо), що цілком виправдовується тими перевагами, яких не мають цивільні студенти у сфері спеціальність – 081 «Право» ступінь вищої освіти – «доктор філософії», зокрема забезпеченим працевлаштуванням, отриманням щомісячного грошового забезпечення під час навчання, соціального забезпечення, тощо, і це не є втручанням у гарантоване статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції право власності особи та не становить порушення принципу пропорційності, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (зокрема, справа «Chitos проти Греції» (рішення від 4 червня 2015 року, заява № 51637/12), справа «Lazaridis проти Греції» (рішення від 12 січня 2016 року, заява № 61838/14), справа «Charalambos Pierrakos проти Греції» (рішення від 26 травня 2020 року, заява №51743/17)), а також з послідовною практикою Верховного Суду по даній категорії справ (яка має бути однаковою, оскільки інший підхід може призвести до дискримінації) щодо відшкодування особами, які навчаються у вищих навчальних закладах із спеціальними умовами, за рахунок державного бюджету, витрат на їх навчання у зв`язку з невиконанням ними умов договору (контракту) (зокрема, постанови від 13 січня 2023 року у справі    №440/2692/20, від 15 червня 2023 року у справі  №520/6532/2020).
Підсумовуючи вищевикладене у сукупності та виходячи з положень ч.1 ст.317 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно яких підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є     неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, чи недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, або невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів виходячи з предмету спору та характеру спірних правовідносин визнає, що доводи апеляційної скарги відповідача не надають правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції і для відмови у задоволені вимог позивача у повному обсязі, та вважає за необхідне рішення суду першої інстанції - змінити.     
Керуючись 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року - змінити.         
В другому абзаці резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року замість слів та цифр «у розмірі 147405 грн. 11 коп.» вказати «у розмірі 136 851,88 грн.»
В іншій частині рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 серпня 2023 року – залишити без змін.                                                                 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко