ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" липня 2025 р.           Справа№ 927/578/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Барсук  М.А. 

при секретарі:                              Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Артем`єва Г.О., дов. від 02.04.2025;
від відповідача-1: Шаповалова І.В.,  ордер АІ  № 1856869 від 26.03.2025;
від відповідача-2: не з`явився;
від відповідача-3: не з`явився,
розглянувши матеріали апеляційної скарги фермерського господарства "Донбас-Агро" на рішення  господарського суду Чернігівської області від 07.02.2025 у справі  № 927/578/24 (суддя - Белов С.В.)
за позовом  акціонерного товариства "ПроКредит Банк"
до:  
1)  фермерського господарства "Донбас-Агро"
2)  ОСОБА_1 
3)  товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Логістик Плюс-Шип"
про  стягнення 57  886,56 євро та заставного майна,-
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство (далі - АТ) "ПроКредит Банк" (далі - Банк) звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до фермерське господарство (далі  - ФГ) "Донбас-Агро", ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Логістик Плюс-Шип" (далі - ТОВ "ТЛП-Шип"), в якому позивач просив:
- з відповідача-1 стягнути 57 886,56 євро, з яких: 56  310,49 євро капіталу та  1 516,07 євро процентів; 
- в рахунок часткового погашення заборгованості ФГ "Донбас-Агро" за кредитним договором № 115.52829/FW115.2227 від 30.06.2022, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW115.2227 від 30.06.2022, у сумі  57 886,56  євро, на користь позивача, звернути стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на майно заставодавця ОСОБА_1 , зазначене в договорі застави рухомого майна № 426893-ДЗ2 від 30.06.2022, а саме: транспортний засіб: тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - Е, марка MAN, модель TGA 18.440, випуску 2007 року, колір зелений, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 7443, 08.11.2018 з заставною вартістю 192 240,00 грн;
- в рахунок часткового погашення заборгованості ФГ "Донбас-Агро" за кредитним договором № 115.52829/FW115.2227 від 30.06.2022, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW115.2227 від 30.06.2022, у сумі 57 886,56 євро, на користь позивача, звернути стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на майно заставодавця ТОВ "ТЛП-Шип", зазначене в договорі застави рухомого майна № 437545-ДЗ1 від 30.06.2022, а саме: транспортний засіб: тип - загальний легковий загальний хетчбек - В, марка AUDI, модель Q8, випуску 2019 року, колір білий, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 8048 від 13.12.2019 з заставною вартістю 1 125 360,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2022 між АТ "ПроКредит Банк", як кредитором, та ФГ "Донбас-Агро", як позичальником, укладено рамкову кредитну угоду № FW115.22272022 (далі - рамкова угода / угода), в рамках якої Банком з позичальником укладено кредитний договір № 115.52829/FW115.2227 від 30.06.2022 (далі - кредитний договір) за умовами якого Банк надав позичальнику строковий кредит в сумі 58  000,00 євро. Разом з цим майновими поручителями за вказаною рамковою кредитною угодою та кредитним договором, є ОСОБА_1 та ТОВ "ТЛП-Шип" згідно договорів застави рухомого майна №№ 426893-Д32, 437545-Д31 від 30.06.2022 (далі - договори застави), тож у зв`язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов`язань позивач звернувся з даними позовом.
Рішенням господарського суду Чернігівської області від 07.02.2025 закрито провадження в частині стягнення 2 100,00 євро заборгованості по тілу (капіталу) кредиту. Позов задоволено повністю. Стягнуто з ФГ "Донбас-Агро" на користь АТ "ПроКредит Банк" 55 786,56 євро заборгованості та 45 992,28 грн витрат зі сплати судового збору; в рахунок часткового погашення заборгованості ФГ "Донбас-Агро", звернуто стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) на майно заставодавців ОСОБА_1 та ТОВ "ТЛП-Шип".
Вирішуючи спір судом першої інстанції встановлено, що під час розгляду справи позичальником було сплачено 2 100,00 євро капіталу, у зв`язку з чим, на підставі п. 2 ч. 1  ст. 231 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України, за відсутності предмету спору закрито   провадження у справі в цій частині вимог. Разом з тим, за відповідачем-1 наявна заборгованості  у сумі  55 786,56 євро, яка складається з:  54  210,49 євро капіталу та 1  516,07 євро процентів, яка у добровільному порядку та у встановлений строк не була повернута кредитору, а оскільки виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, забезпечені договорами застави і в рахунок часткового погашення встановленої судом заборгованості позивач просив звернути стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) заставного майна, то позовні вимоги були задоволені.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ФГ "Донбас-Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та повернути справу на новий розгляд суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що господарським судом не досліджено належним чином наступні обставини: 33 786,29 євро за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, були сплачені за рахунок гранту Європейського банку реконструкції і розвитку (далі - ЄБРР), у зв`язку з чим стягнення з позичальника на користь Банка вказаної суми призведе до подвійного стягнення грошових коштів; залишок кредиту в сумі 20 424,20 євро був списаний Банком на позабалансові рахунки; наявність підстав у відстроченні виконання судового рішення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 06.05.2025.
31.03.2025 до апеляційного суд надійшов відзив Банку із запереченнями на апеляційну скаргу.
02.04.2025 до апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, які представник скаржника просив прийняти до розгляду поновивши строк для їх подання, з тих підстав, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.03.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача-1; 20.03.2025 скаржником було підписано договір надання правничої допомоги № VIII-ГП/25 з адвокатським бюро "Ірини Шаповалової"; 27.03.2025 адвокат звернулась із заявою про вступ представника та підключення до системи «Електронний суд» для ознайомлення з матеріалами справи; адвокат перебувала на лікарняному з 31.03.2025, у зв`язку з чим наявні підстави для поновлення строку на подання доповнень до апеляційної скарги.
Згідно частини 1 статті 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Частиною 1  статті 256 ГПК України  встановлено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів, а на ухвалу суду - протягом 10-ти днів з дня його (її) проголошення.
Статтею 118 ГПК України передбачено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2). 
Відповідно статті 119 ГПК України  суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.  ГПК України  не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
На переконання колегії суддів, заявником не зазначено поважних підстав для поновлення вказаного строку, враховуючи те, що представництво у суді першої інстанції відповідача-1 здійснював Любарець О.В. (ордер  СВ № 1095914 від 31.07.2024; а.с. 153 том 1), повний текст оскаржуваного рішення складено 12.02.2025, а апеляційна скарга відповідачем-1 подана суду апеляційної інстанції 27.02.2025, тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача-1 про поновлення строку для подання доповнень до апеляційної скарги, а тому вони підлягають залишенню без розгляду на підставі ч. 2    ст. 118 ГПК України.
10.04.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача-3, в якому представник просив апеляційний суд розглянути можливість сплатити відповідачем-3 заставну вартість майна у розмірі 1 125 360,00 грн на користь Банку та вилучити дані предмету застави, шляхом припинення договору застави у відповідних реєстрах.
Вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки позивач визначає предмет та підстави позову, які розглядаються судом першої інстанції, разом з цим суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
10.04.2025 до апеляційного суду надійшли заперечення відповідача-1 на відзив позивача на апеляційну скаргу.
10.04.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача-1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2025 задоволено вказане клопотання відповідача-1.
21.04.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача-1 про долучення доказів щодо форс-мажорних обставин (затоплення посівних площ на 78 % ФГ "Донбас-Агро" у період воєнного стану в Україні з квітня - червня 2023 року), а саме (а.с. 126-130 том 3): наказу про призначення комісії щодо обстеження посівів № 2 від 08.05.2023; акту № 2 щодо огляду посівів, що постраждали в наслідок несприятливих умов навесні 2023 від 09.05.2023; наказу про призначення комісії щодо обстеження посівів № 3 від 01.06.2023; акту № 3 щодо огляду полів на їх придатність до весняно-польових робіт перед посівною кампанією 2023 від 02.06.2023; акту списання товарів № 3 від 12.05.2023. 
В обґрунтування неможливості подання цих документів суду першої інстанції заявник посилався на (а.с. 131-137 том 3): доповідну записку від 05.09.2024; наказ щодо діагностики та ремонту об`єкту основних засобів 05.09.2024; договір № 0909-24 від 09.09.2024 на технічне обслуговування та ремонт комп`ютерної техніки; дефектний акт від 25.09.2024; наказ № 5 від 09.10.2024 щодо відновлення втраченої інформації; доповідна записка від 27.12.2024, згідно яких інформація, яка зберігалась на жорсткому диску, який вийшов з ладу після стрибка напруги 05.09.2024, була втрачена, а станом на 27.12.2024 відновлена.
Частиною 3 статті 269 ГПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв матиме наслідком порушення приписів ст. 269 ГПК України, тож суд апеляційної інстанції досліджує нові докази, якщо вони існували на час розгляду справи судом першої інстанції та якщо визнає, що вони не могли бути надані суду першої інстанції у виняткових випадках. 
Враховуючи наведене, судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги надані заявником додаткові докази, оскільки ним не наведено обґрунтувань винятковості випадку та причин, що об`єктивно не залежали від нього для надання таких доказів суду першої інстанції під час розгляду справи, враховуючи, що ухвалою господарського суду Чернігівської області від 03.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов (а.с. 79-81 том 1).
06.05.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи.
06.05.2025 судове засідання не відбулось, у зв`язку з перебування колегії суддів у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 розгляд апеляційної скарги призначено на 20.05.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи задоволено та відкладено справу на 17.06.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 розгляд апеляційної скарги відкладено на 01.07.2025.
В судовому засіданні, яке відбулось 01.07.2025, позивач заперечував доводи апеляційної скарги та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення. Відповідач-1 просив задовольнити апеляційну скаргу та скасувати оскаржуване рішення.
Відповідачі-2, 3 у судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, за висновками апеляційного суду неявка їх представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до положень пункту 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), що набули статусу остаточного, зокрема, "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики ЄСПЛ критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші.
Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів справи, між ФГ "Донбас-Агро", як позичальником, та АТ "ПроКредит Банк", як Банком, укладено рамкову кредитну угоду № FW115.2227 від 30.06.2022 (далі - рамкова угода / угода; а.с. 12-16 том 1), за умовами якої Банк встановлює для позичальника наступні рамкові кредитні умови: максимальна сума 60 000,00 євро, максимальний строк - 120 місяців, максимальний розмір процентів - 40 % річних. 
Згідно з розділом 5 рамкової угоди за користування кредитними послугами позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти у розмірі та порядку, визначених рамковою угодою та кредитними договорами у межах максимального розміру процентів, встановлених рамковою угодою. Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен календарний день користування залишком кредиту, виходячи із 360-ти календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.
За умовами розділу 16 рамкової угоди Банк може вимагати дострокового погашення кредиту по будь-якому з кредитних договорів з важливої причини й оголосити кредитну послугу належною до сплати, а також вимагати негайного повного погашення кредиту з врахування усіх процентів та інших нарахувань. Важлива причина включає настання однієї або кількох подій, зокрема, позичальник прострочив належні до сплати платежі більше ніж 30-ть календарних днів. Позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом 5-ти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо Банк вручив вимогу) позичальнику чи поручителям вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.
Відповідно до умов та на підставі рамкової угоди між АТ "ПроКредит Банк", як Банком, та ФГ "Донбас-Агро", як позичальником, укладено кредитний договір № 115.52829/FW115.2227 від 30.06.2022 (далі - кредитний договір; а.с. 17-18 том 1), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит, загальна сума якого складає 58  000,00 євро, строком на 27 місяців, від дати видачі кредиту включно.
У пунктах 2, 3 кредитного договору передбачено, що кредит використовується для поповнення обігових коштів та видається у дату, вказану в графіку повернення кредиту і сплати процентів, що є додатком № 1 до цього договору, наступним способом: зарахування коштів на рахунок позичальника у кредитора.
Згідно п. 4 кредитного договору на непогашену частину основної суми кредиту нараховуються відсотки за наступною ставкою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - 5,00 % річних, виходячи з 360-ти календарних днів у році. Проценти діють з моменту укладення цього договору і до моменту їх зміни відповідно до правил, вказаних нижче. Через кожні 6 місяців, починаючи з дати видачі кредиту та до моменту його повного погашення, розмір процентів за користування кредитом, виданим на підставі цього договору змінюється і встановлюється за формулою: проценти = індекс Euribor 6 + 5,06 %, де дані про величини індексу є загальнодоступними в мережі інтернет, зокрема, на офіційному сайті Банку (http://www.procreditbank.com.ua). 
У пункті 5 кредитного договору передбачено, що погашення кредиту здійснюється у порядку, встановленому у графіку.
Додатком № 1 від 30.06.2022 до кредитного договору погоджено графік повернення кредиту та сплати процентів.
Згідно меморіального валютного ордеру № 421931144/453049169/1280002410/5172 від 30.06.2022 на суму 58 000,00 євро (а.с. 25 зворот том 1) Банком видано кредит за кредитним договором позичальнику.
В якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, були укладені наступні договори застави рухомого майна:
- № 426893-ДЗ2 від 30.06.2022 між АТ "ПроКредит Банк", як заставодержателем, та ОСОБА_1 , заставодавцем, за яким предметом застави є транспортний засіб: тип - спеціалізований вантажний - спеціалізований сідловий тягач - Е, марка MAN, модель TGA 18.440, випуску 2007 року, колір зелений, №  шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію Т3 серії НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 7443, 08.11.2018; загальна заставна вартість  складає 1  125  360,00 грн, про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 79184309 від 30.06.2022, обтяження зареєстровано 30.06.2022 за № 29912161 (а.с. 19-21 том 1);
-          № 437545-ДЗ1 від 30.06.2022 між АТ "ПроКредит Банк", як заставодержателем, та  ТОВ "ТЛП-Шип", як заставодавцем, за яким предметом застави є транспортний засіб: тип - загальний легковий загальний хетчбек - В, марка AUDI, модель Q8, випуску 2019 року, колір білий, № шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 , який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію Т3 серії НОМЕР_6 , виданого ТСЦ 8048 від 13.12.2019, загальна заставна вартість  складає 1  125  360,00 грн, про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 79184260 від 30.06.2022, обтяження зареєстровано 30.06.2022 за № 29912157 (а.с. 21 зворот - 24 том 1).
Позивач зазначав, що позичальник порушив свої кредитні зобов`язання та припинив здійснювати платежі згідно графіку, у зв`язку з чим 17.08.2023   Банком була надіслана відповідачу-1 вимога про повне дострокове погашення кредиту № 12-08-73/1/18 (а.с. 40 зворот - 41 том 1), з огляду на виникнення заборгованості тривалістю більше ніж 30-ть календарних днів, тож Банк вимагав сплатити заборгованість у сумі 59 476,00 євро протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення даної вимоги.
Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначав, що заборгованість позичальника за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, згідно розрахунку від 17.06.2024 складає 57 886,56 євро (а.с. 38 зворот - 40 том 1), а саме: 56  310,49 євро капіталу та  1 516,07 євро процентів, у зв`язку з чим просив стягнути цю суму з позичальника, та в рахунок часткового погашення його заборгованості звернути стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) рухомого майна заставодавців.
Вирішуючи спір судом першої інстанції встановлено, що 20.09.2024, під час розгляду справи позичальником було сплачено 2 100,00 євро капіталу (а.с. 190 том 1), у зв`язку з чим, на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, за відсутності предмету спору закрито провадження у справі в цій частині вимог. Разом з тим, за відповідачем-1 наявна заборгованості у сумі 55 786,56 євро, яка складається з: 54 210,49 євро капіталу та 1  516,07 євро процентів, яка у добровільному порядку та у встановлений строк не була повернута кредитору, а оскільки виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, забезпечені договорами застави рухомого майна і в рахунок часткового погашення встановленої заборгованості позивач просив звернути стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) заставного майна, то позовні вимоги були задоволені.
Колегія суддів погоджується з такими висновками, враховуючи наступне.
Стаття 11 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Як зазначено в статті 174 Господарського кодексу (далі - ГК) України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Згідно з частиною 2 статті 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
За приписами частини 1  статті 1048 ЦК України  позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ).
Вимогами ч.ч. 1, 3  ст. 1049 ЦК України  передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30-ти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Нормами ч. 2.  ст. 1050 ЦК України визначено,  якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до  статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2  ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За своєю правовою природою кредитний договір є окремим видом цивільно-правових договорів, який визначає взаємні зобов`язання і відповідальність між комерційним банком і клієнтом з метою одержання останнім кредиту. Кредитний договір є консенсуальним, оплатним та двостороннім. Предметом кредитного договору є грошові кошти (кредит). Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди по всім істотним умовам договору.
Згідно меморіального валютного ордеру № 421931144/453049169/1280002410/5172 від 30.06.2022 на суму 58 000,00 євро (а.с. 25 зворот том 1) Банком видано кредит за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, позичальнику.
Згідно з частиною 1  статті 526 ЦК  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України).
Позивач зазначав, що позичальник порушив свої зобов`язання за кредитним договором та припинив здійснювати платежі згідно графіку, у зв`язку з чим 17.08.2023 кредитором надіслана позичальнику вимога про повне дострокове погашення кредиту № 12-08-73/1/18 (а.с. 40 зворот - 41 том 1), з огляду на виникнення заборгованості тривалістю більше ніж 30-ть календарних днів, а саме 140 днів, у зв`язку з чим Банк вимагав сплатити заборгованість достроково у сумі 59 476,00 євро протягом 5-ти банківських днів з моменту відправлення даної вимоги.
Докази направлення вказаної вимоги наявні в матеріалах справи (список згрупованих відправлень, опис вкладення у цінний лист, фіскальний чек від 17.08.2023; а.с. 40 зворот - 41 том 1).
Умовами розділу 16 рамкової угоди передбачено право Банку вимагати дострокове погашення кредиту у разі прострочення позичальником оплати платежів більше ніж 30-ть календарних днів, а також обов`язок позичальника достроково погасити весь залишок кредиту.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання позичальником обумовлених зобов`язань, зокрема, повернення кредиту та сплату процентів у встановлений строк.
Враховуючи, що 20.09.2024  в порядку договірного списання коштів з метою виконання  грошових зобов`язань з рахунку позичальника було списано 2 100,00 євро, які були зараховані в погашення тіла кредиту (а.с. 190 том 1), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що  в даній частині відсутній предмет спору, у зв`язку з чим на підставі п. 2 ч. 1  ст. 231 ГПК України  закрив провадження у справі в цій частині вимог.
Таким чином, за відповідачем-1 наявна заборгованості  у сумі  55 786,56 євро, яка складається з:  54  210,49 євро капіталу та 1  516,07 євро процентів, яка у добровільному порядку та у встановлений строк, не була повернута кредитору, тож позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Стосовно доводів апелянта про те, що 33 786,29 євро за кредитним договором були сплачені за рахунок гранту ЄБРР, а залишок кредитних коштів у сумі 20 424,20 євро списаний Банком на позабалансові рахунки, слід зазначити наступне.
Відповідно до пп. k п. 13 рамкової кредитної угоди передбачено, що позичальнику відомо, що надання кредитної послуги за цією угодою стало можливим завдяки інструменту розподілу ризиків ЄБРР у рамках програми гарантій продовольчої безпеки ЄБРР (Food Security Guarantee; далі - FSG). Позичальник обізнаний про роль ЄБРР у реалізації цього інструменту розподілу ризиків, а також позичальник детально ознайомлений з умовами FSG, які він зобов`язується дотримуватись.
Згідно умов договору про участь у розподілі ризику без попереднього фінансування ЄБРР (а.с. 36-64 том 2), укладеного між АТ "ПроКредит Банк" (далі - ФУУ) та ЄБРР від 12.05.2022 ФУУ  зобов`язується у випадку непогашеного суб-кредиту діяти відповідно до фінансових та банківських стандартів і принципів надійної та компетентної фінансової установи, і звертати стягнення на будь-яке забезпечення або гарантії, що стосуються такого непогашеного суб-кредиту, таким чином, щоб забезпечити найкращий можливий спосіб реалізації та максимально доступні кошти в обмін на всі зобов`язання за відповідним непогашеним суб-кредитом (п. s розділу 6.01). 
Згідно розділу 3.03 (стягнення за суб-кредитом) ФУУ надаватиме інформацію щодо будь-якого стягнення за суб-кредитом в  рамках кожного суб-кредитного звіту із зазначенням всіх сум стягнення за суб-кредитом протягом відповідного звітного періоду. 
Стосовно кожного звітного періоду ФУУ зобов`язана сплатити ЄБРР частку ЄБРР у будь-якому стягненні за суб-кредитом, що була отримана або стягнута ФУУ у такому звітному періоді щодо кожного непогашеного суб-кредиту за яким ЄБРР сплатив будь-яку запитувану суму. 
Зобов`язання ФУУ щодо сплати ЄБРР частки ЄБРР у будь-якому стягненні за суб-кредитом припиняється у одну із дат, яка настане раніше:
(i) дату, у яку ФУУ надала ЄБРР письмове підтвердження того, що менше ніж 10 % первинної непогашеної основної суми за відповідним непогашеним суб-кредитом залишаються нестягнутими, а також, що ФУУ повністю списала такий непогашений суб-кредит і належним чином сплатила ЄБРР частку ЄБРР у всіх стягненнях, що були отримані за таким суб-кредитом до дати відповідного письмового підтвердження;
(ii) дату, у яку ФУУ надала ЄБРР письмове підтвердження того, що вона, діючи розумно, продала відповідний непогашений суб-кредит та належним чином сплатила ЄБРР суму, яка дорівнює частці ЄБРР у надходженнях від такого продажу: та
(iii) дату, у яку ФУУ надала ЄБРР письмове підтвердження того, що вона використала всі законні способи, доступні відповідно до чинного законодавства для стягнення відповідного непогашеного суб-кредиту.
У разі отримання ФУУ після дати невиконання за суб-кредитом стосовно суб-кредиту платежу, який не є достатнім для погашення всіх сум, що у відповідний час підлягають сплаті суб-позичальником за суб-кредитним договором, ФУУ повинна застосовувати платежі щодо зобов`язань суб-позичальника за відповідним суб-кредитним договором у такому порядку:
(ііі)  у першу чергу,  для сплати будь-якої основної суми, що підтягає сплаті та залишається несплаченою за таким суб-кредитним договором:
(іv)  у другу чергу, для сплати будь-яких інших сум, що підтягають сплаті та залишаються несплаченими за таким суб-кредитним договором, за умови, що ФУУ може змінювати порядок, викладений у цьому пункті розділ 3.03 (d), лише за попередньою письмовою згодою ЄБРР.
Враховуючи викладене, відсутнє подвійне стягнення заборгованості в розмірі 33  786,29 євро з ЄБРР, як гаранта, та з відповідача-1, як з позичальника, в межах рамкової угоди  та кредитного договору, оскільки Банк, як посередник, що уповноважений здійснювати відшкодування сум, сплачених гарантом, має повернути ці суми гаранту.
Також слід зазначити, що списання боргу за рахунок резерву є внутрішньою операцією банку, яка полягає в перенесенні заборгованості на інший субрахунок. У платіжній інструкції в іноземній валюті № 503652676 від 07.11.2024 (а.с. 308 том 1) вказано рахунок кореспондента (Банку) - 20690230416641. Відповідно до перехідної таблиці перенесення залишків коштів з рахунків для обліку дисконту, премії за наданими кредитами/залученими депозитами, короткострокових, довгострокових, прострочених кредитів/депозитів, прострочених нарахованих доходів/витрат за кредитами/депозитам, яка є додатком № 2 до  постанови правління НБУ № 89   від 11.09.2017 на рахунку 2069 обліковуються прострочені нараховані доходи за кредитами в поточну діяльність, що надані суб`єктам господарювання, а отже таке списання не є підставою для не сплати позичальником грошових коштів.
Відповідно до ч. 1  ст. 546 ЦК України  виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 547 ЦК України).
Як вже зазначалось, в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, були укладені договори застави рухомого майна №№ 437545-ДЗ1; 426893-ДЗ2 від 30.06.2022 (далі - договори застави).
Згідно пунктів 3.1, 3.2, 3.3, 3.6 договорів застави  право застави на предмет застави виникає з моменту укладення договору та у повному обсязі діє до моменту припинення його дії. При цьому втрата застрахованого предмета застави не тягне за собою припинення застави. У випадку та з моменту початку процедури звернення стягнення на предмет застави, встановлена договором застава поширюється на продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна. Заставою забезпечується виконання усіх основних зобов`язань та вимог заставодержателя, а також вимог, які відповідно до законодавства можуть бути задоволені за рахунок предмета застави. Розмір основних зобов`язань визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір основних зобов`язань, які виникають з рамкової угоди і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладення договору становлять: ліміт суми кредитування: еквівалентно 60  000,00 євро; ліміт строку кредитування: до 30.06.2032; максимальний розмір процентів: 40 % річних. Предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця крім випадків, передбачених договором.
Розділом 6 договорів застави визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадку, зокрема, порушення позичальником або заставодавцем умов договорів, укладених із заставодержателем. Звернення стягнення здійснюється за вибором заставодержателя шляхом: продажу заставодержателем предмета застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу, набуття заставодержателем права власності на предмет застави; реалізації предмета застави згідно з  рішенням суду; звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса;  звернення стягнення у інший спосіб, що дозволений законодавством на момент такого звернення. Сторони погодилися, що належним та достатнім доказом наявності порушень договору та/чи кредитних договорів, наявності, виду, розміру, строку тощо основних зобов`язань є письмова довідка заставодержателя.
Згідно умов розділу 8 договорів застави визначено, що договір вступає в силу з моменту його укладення і діє протягом усього часу дії ліміту строку кредитування та до моменту, який наступить пізніше: припинення дії рамкової угоди, належного виконання основних зобов`язань, задоволення вимог заставодержателя. Протягом усього часу дії ліміту строку кредитування виконання усіх чи частини основних зобов`язань не тягне за собою припинення договору.
У силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України).
У частині 1  статті 574 ЦК України  вказано, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Згідно із частиною 1  статті 576 ЦК України  предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема, річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.
Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави (частини 1, 2  статті 583 ЦК України).
У договорі застави визначаються суть, розмір і строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, тa (або) посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, подається опис предмета застави, а також визначаються інші умови, погоджені сторонами договору. Опис предмета застави у договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо) (стаття 584 ЦК України).
Відповідно до  статті 589 ЦК України  у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно із частинами 1, 2, 5, 6  статті 590 ЦК України  звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.
У частині 1  статті 591 ЦК України  зазначено, що реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.
Згідно із частинами 1, 4  статті 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"  відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Якщо предметом забезпечувального обтяження є два або більше об`єктів, обтяжувач отримує задоволення за рахунок такої їх кількості, яка достатня для повного задоволення забезпеченої обтяженням вимоги. У цьому разі обтяжувач самостійно визначає рухоме майно, на яке звертається стягнення.
Згідно з частинами 1-3  статті 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"    звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі обтяжень відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Частиною 4 статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру обтяжень на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.
У пункті 4 ч. 2 та ч. 3 статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про  обґрунтованість позовних вимог про  звернення стягнення шляхом продажу з прилюдних торгів (аукціону) майна заставодавців (відповідачів-2, 3) в рахунок часткового погашення заборгованості відповідача-1 за кредитним договором, який є невід`ємною частиною рамкової угоди, у сумі  55 786,56 євро, яка складається з:  54  210,49 євро капіталу та 1  516,07 євро процентів.
Щодо заяви позичальника про надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду (а.с. 90-95 том 1), з тих підстав, що у 2022 та 2024 роках відбулось затоплення посівних площ господарства, а також перебування країни у правовому режимі воєнного стану, слід зазначити таке.
Частиною 1  статті 331 ГПК України  передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відповідно до частини 3 та 4  статті 331 ГПК України  підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.
Особа, яка подала заяву про відстрочку/розстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у даній справі.
Колегія суддів зазначає, що запровадження воєнного стану в країні, не є безумовною підставою для відстрочення/розстрочення судового рішення. При цьому, кредитний договір № 115.52829/FW115.2227 від 30.06.2022, який є невід`ємною частиною рамкової угоди № FW115.2227 від 30.06.2022, сторонами були укладені під час дії правового режиму воєнного стану, і долучений заявником до заяви лист державного агентства водних ресурсів України № 308/2-1/ДС/25-22 щодо надання інформації про причини затоплення сільськогосподарських угідь ФГ "Донбас-Агро" датований 07.06.2022 (а.с. 98 том 1), а тому відповідач-1 усвідомлював можливість несприятливих обставин ведення господарської діяльності у воєнний стан та на затопленій території, оскільки самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями та  несе господарський ризик. 
Частина 2  статті 617 ЦК України  та частина 2  статті 218 ГК України  передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно з частиною 1  статті 96 ЦК України  юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а отже посилання відповідача-1 на відсутність необхідних коштів не є виключними обставинами. При цьому фінансові ускладнення не є винятковою і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Такий стан справ боржника є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем-1 не доведено неможливості або складності процедури виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочки/розстрочки виконання рішення суду.
З огляду на наведене, на переконання судової колегії, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак переглянувши оскаржуване рішення, апеляційний суд дійшов висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі,  не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу фермерського господарства "Донбас-Агро" на рішення  господарського суду Чернігівської області від 07.02.2025 у справі  № 927/578/24 залишити без задоволення. 
Рішення  господарського суду Чернігівської області від 07.02.2025 у справі  № 927/578/24 залишити без змін. 
Матеріали справи № 927/578/24 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 22.07.2025.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Барсук