12.08.25
33/812/339/25
Єдиний унікальний номер судової справи 479/806/24
Номер провадження 33/812/339/25                         Головуючий у місцевому суді: Репушевська О.В.
Категорія: ст.124 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого судді – Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Чистою В.В.,

за участю: 
представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Ремського Є.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання представника потерпілої ОСОБА_1 – адвоката Ремського Євгена Вікторовича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, якою стосовно
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №583571, який надійшов на розгляд до Кривоозерського районного суду Миколаївської області і був складений 09 червня 2024 року, зазначено, що водій ОСОБА_2 09 червня 2024 року о 17 год. 45 хв. на польовій дорозі між селами Чаусове та Токарівка в бік Токарівки близько 1-го кілометру, керуючи транспортним засобом - автомобілем BMW 730, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем Hyandai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч. Вказаним водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Не погодившись із судовим рішенням, 18 липня 2025 року представник потерпілої  ОСОБА_1  – адвокат Ремський Є.В. подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року та постановити у справі нову постанову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та закрити провадження в справі у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.
Також, представник потерпілої  ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В. заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді.
 
В обґрунтування клопотання зазначено, що на адресу потерпілої ОСОБА_1 копія судового рішення не направлялась. Про його наявність вона дізналась лише 02 липня 2025 року, коли на її адресу надійшла досудова вимога, направлена страховою компанією, про повернення страхового відшкодування у зв`язку із закриттям провадження в справі стосовно ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
 
В подальшому, 03 липня 2025 року ОСОБА_1 уклала договір з адвокатом, який лише 15 липня 2025 року зміг ознайомитися з матеріалами справи. 
 
Потерпіла ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
В судове засідання, призначене на 12 серпня 2025 року, учасники ДТП, що мала місце 09 червня 2024 року, не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися апеляційним судом належним чином.
Від адвоката Дулдієр О.А. до апеляційного суду надійшла заява про відкладення розгляду справи, до якої в порушення вимог ст.271 КУпАП не додано документу, обов`язковість надання якого передбачена законом, а саме: витяг з договору, в якому має бути зазначені повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника.
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка особи, яка подала апеляційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги за їх відсутністю в судовому засіданні.
Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без їх участі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції брав участь представник потерпілої ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В., який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, та просив його задовольнити. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_2 в межах розгляду питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд приходить до наступного. 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (ст.129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За положеннями ст.289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Вирішуючи питання про поновлення строку необхідно виходити з того, що поняття поважності причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. 
Так, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №583571, який надійшов на розгляд до Кривоозерського районного суду Миколаївської області і був складений 09 червня 2024 року, зазначено, що водій ОСОБА_2 09 червня 2024 року о 17 год. 45 хв. на польовій дорозі між селами Чаусове та Токарівка в бік Токарівки близько 1-го кілометру, керуючи транспортним засобом – автомобілем BMW 730, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем Hyandai, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч. Вказаним водій ОСОБА_2 порушив вимоги п.п.12.1,13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 КУпАП.
Постановою судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року провадження в справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
За матеріалами даного провадження та зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що справа розглянута судом першої інстанції 23 грудня 2024 року у відсутність потерпілої сторони ОСОБА_1  
18 липня 2025 року представник потерпілої  ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В. подав апеляційну скаргу на постанову судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, в якій міститься клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови судді районного суду. 
При вирішенні вказаного питання, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. 
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п.33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (п.п.22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03). 
У своїх рішеннях ЄСПЛ вказує, що національний суд має право поновити строк на оскарження рішення суду нижчої інстанції, якщо апелянт у відповідному клопотанні наведе причину пропуску цього строку, і суд визнає цю причину поважною. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (п.27 від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року). При визначеності наявності поважності причин пропуску, національний суд насамперед має виходити із наявності об`єктивних причин, які унеможливлювали особу вчасно подати апеляційну скаргу, або вчасно вжити заходів до оскарження судового рішення.
При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційної інстанції із апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення (постанови), то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків, встановлених, у даному випадку, положеннями КУпАП. 
Правило дотримання десятиденного строку на оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення, передбачене ч.2 ст.294 КУпАП, надає особі, яка бажає оскаржити судове рішення, достатньо часу для роздумів стосовно подачі апеляційної скарги, чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції. Це правило чітко визначає як для осіб, так і для органів влади, період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
За приписами КУпАП, процесуальні дії під час провадження в справі про адміністративне правопорушення мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення представник потерпілої  ОСОБА_1  – адвокат Ремський Є.В. посилається на те, що ОСОБА_1 не отримувала копії постанови судді, а про її наявність дізналась лише 02 липня 2025 року від страхової компанії. З матеріалами справи представник потерпілого ОСОБА_1 – адвокат Ремський Є.В. ознайомився лише 15 липня 2025 року.
Так, в матеріалах даної справи дійсно відсутні відомості про вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови судді чи отримання нею копії поштою. Проте, як на думку суду, сама по собі ця обставина не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
При цьому, у клопотанні про поновлення строку не наведено обставин, за яких ОСОБА_1 була позбавлена можливості отримати копію постанови судді протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження та, відповідно, подати апеляційну скаргу. Матеріали справи також не містять заяви з клопотанням потерпілої про надіслання їй копії постанови за наслідками розгляду справи.
Разом з тим, діюче законодавство передбачає надсилання судом копії постанови про адміністративне правопорушення потерпілому лише за його клопотанням. 
Натомість, з матеріалів справи встановлено, що потерпіла ОСОБА_1 була обізнана про перебування на розгляді в Кривоозерському районному судді Миколаївської області вказаної справи, оскільки отримувала повідомлення про розгляд справи, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.21).
З огляду на вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що потерпіла ОСОБА_1 не була позбавлена можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа, а також результатами такого розгляду.
Зважаючи, на принцип диспозитивності, який передбачає, що кожна особа користується своїми правами на свій власний розсуд і використовує той обсяг прав, передбачений КУпАП, який вважає за потрібне, та враховуючи обізнаність потерпілої  ОСОБА_1  про розгляд справи, в судді першої інстанції, що не спростував її представник в судовому засіданні апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що особою, яка подала апеляційну скаргу, не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення її до суду в межах встановленого КУпАП строку. При цьому, обставини, на які посилається особа, яка подає апеляційну скаргу, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації потерпілою своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. 
Доводи щодо дати отримання копії постанови як підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення є помилковим тлумаченням діючого законодавства, оскільки положення пов`язують строки оскарження виключно з моментом винесення судом відповідної постанови, а не з моментом її вручення особі, яка приймала участь у справі. 
До того ж, як убачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація в якому є загальнодоступною та безкоштовною, оскаржувана постанова була надіслана судом 30 грудня 2024 року та забезпечено надання загального доступу 01 січня 2025 року. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейським судом з прав людини наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, чого не було зроблено особою, в інтересах якої подана апеляційна скарга, у даній справі.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не вжила розумних заходів для отримання повного тексту судового рішення, коли воно стало доступним, а також не скористалися наявними процесуальними можливостями, зокрема, звернутися до районного суду за його копією. 
За такого, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 не надано жодних доказів, що протягом вказаного тривалого строку (більше 6 місяців), ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати право на оскарження вищевказаної постанови як особисто, так і скористатись послугами адвоката.
Твердження особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_1 дізналася про судове рішення лише 02 липня 2025 року, апеляційний суд не приймає до уваги та звертає увагу на те, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року №340/1019/19). Незнання про порушення через неналежну реалізацію своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Разом з тим, протягом тривалого часу, який значно перевищує 10-ти денний строк на оскарження,  ОСОБА_1 не скористалась своїм правом, не діяла розсудливо та з моменту отримання повідомлення про розгляд справи у районному судді не цікавилася справою або наслідками прийнятого суддею судового рішення, подавши на нього апеляційну скаргу з порушенням процесуального 10-ти денного строку, та не навівши жодних поважних причин. 
Також, варто зауважити, що питання поважності причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку, з урахуванням обставин справи і належних доказів поважності пропуску процесуального строку на оскарження.
Втім, апеляційний суд звертає увагу на те, що тривале зволікання скаржника із реалізацією права на апеляційне оскарження не підтверджене доказами, які б розумно виправдовували неможливість звернення з апеляційною скаргою у цій справі у визначений законодавством строк.
За такого, оскільки апеляційна скарга та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді не містять доказів існування обставини, які унеможливили вчасне оскарження постанови, то суд апеляційної інстанції вважає, що строк на апеляційне оскарження судового рішення пропущений без поважних причин, а тому поновленню не підлягає.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не вирішує інші клопотання у справі та не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, у випадку відмови у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, апеляційна скарга повертається апеляційним судом особі, яка її подала.
Отже, відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження є підставою для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику потерпілої ОСОБА_1 – адвокату Ремському Євгену Вікторовичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23 грудня 2024 року, якою стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Апеляційну скаргу повернути представнику потерпілої ОСОБА_1 – адвокату Ремському Євгену Вікторовичу.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова