ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року	Львів	Справа № 300/7356/24 пров. № А/857/11468/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року   у справі № 300/7356/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області    про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, 

місце ухвалення судового рішення  	м.Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження	
суддя у І інстанції	Шумей М.В.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	
ВСТАНОВИВ:
        І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року   у справі № 300/7356/24 позов ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області    про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправними дій Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у здійсненні 11.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021 року та у довідці від 18.10.2023 року № 361, з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 11.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахування заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021 року та у довідці від 18.10.2023 року №361, з урахуванням виплачених сум. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що в спірні періоди позивач працював на території іноземної держави, за відсутності у відповідача даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, відсутності права Пенсійного фонду на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу, відсутні правові підстави для зарахування до загального та пільгового стажу періодів роботи на території російської федерації.
Позивач подав відзив  на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач повідомлений шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду.
Про розгляд апеляційної  скарги  позивач повідомлений шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду на поштову адресу позивача, про що в матеріалах справи міститься  відповідне відстеження вручених  рекомендованих поштових відправлень.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи («Сведении о состоянининдивидуального лицевого счета застрахованого лица»), вказані періоди роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс»,» та суми нарахованої заробітної плати.
Відтак, суд дійшов до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовило позивачу у здійсненні з 11.04.2023 року перерахунок та виплату пенсії із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021 року та у довідці від 18.10.2023 року № 361, з урахуванням виплачених сум.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що при досягненні 60 річного віку ОСОБА_1 набув право на пенсію відповідно до ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у справі № 300/3610/23, задоволено позовну заяву ОСОБА_1   до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 18.05.2023 №092750008369 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності, та зобов`язано останнього зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 31.05.1997 по 30.09.2003 в ТОВ "Варбеганнефть" та з 01.10.2003 по 16.12.2009 в ТОВ "Управління технологічного транспорту".
Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 11.04.2023 ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від "20" березня 2024 року у справі № 300/991/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс», а також здійснити перерахунок пенсії з 11.04.2023, з урахуванням вказаних періодів роботи.
Також рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року у справі №300/968/24 здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 27.04.2023 №01/01/12/12/02-130, виданої Структурною одиницею (філією) «Укрнафта Буріння» ПАТ «Укрнафта».
Вказаним рішенням також зобов`язано відповідача розглянути по суті заяву позивача від 25.12.2023 про перерахунок пенсії з долученою копією довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 18.10.2023 № 361, виданої ПАТ «Варьеганнефть», із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, оскільки відповідач не надав належну оцінку такій довідці від 18.10.2023 № 361
Також суд надав вище оцінку обов`язку пенсійного органу розглянути подану особою заяву від 25.12.2023 щодо перерахунку пенсії, якщо за змістом такої заяви чітко видно суть волевиявлення особи і така заява за змістом назагал відповідає вимогам до такої заяви, встановленої Порядком №22-1.
Відповідач рішення судів виконав, здійснив перерахунок пенсії із врахуванням довідок від 27.04.2023 №01/01/12/12/02-130 та від 18.10.2023 №361.
Розмір пенсії із врахуванням довідки від 18.10.2023 № 361 почав становити 13362.51грн.
Однак, із зарахуванням періодів роботи, за рішенням суду "20" березня 2024 року у справі №300/991/24 з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс», та періодів роботи за рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у справі №300/3610/23, з 31.05.1997 по 30.09.2003 в ТОВ "Варбеганнефть" та з 01.10.2003 по 16.12.2009 в ТОВ "Управління технологічного транспорту", позивач набув право на перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати яку отримував у вище вказаних установах.
У зв`язку із даними обставинами, позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та просив здійснити з 11.04.2023 року перерахунок та виплату його пенсії з врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.10.2021 року, з урахуванням виплачених сум.
Відповідач листом відмовив у такому перерахунку, та вказав, що судові рішення виконуються органами Пенсійного фонду в межах покладених судом зобов`язань.
Зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати, за період роботи на території російської федерації, відповідно до квартальних відомостей про стан особового рахунку застрахованої особи, від 06.10.2021 рішенням суду від 20.03.2024 у справі № 300/991/24 та рішенням суду від 01.04.2024 по справі № 300/968/24 покладено не було.
Позивачу поштовим зв`язком прийшло повідомлення від відповідача, що його пенсія була перерахована та становить 6127,69 гривень, що на думку позивача на 7234.82 гривні менше.
У зв`язку із даними обставинами позивач звернувся до відповідача із заявою та просив здійснити з 01.04.2023 року перерахунок та виплату його пенсії врахуванням заробітної плати, що містяться у довідці (справці) від 18.10.2023 року №361, з урахуванням виплачених сум.
Відповідач відмовив у перерахунку пенсії, та вказав, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 по справі №300/968/24, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в області здійснити з 11.04.2023 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності із врахуванням заробітної плати для обчислення пенсії довідки про заробітну плату від 27.04.2023 № 01/01/12/12/02-130, виданої Структурною одиницею (філією) "Укрнафта Буріння" ПАТ "Укрнафта" та розглянути по суті заяву позивача від 25.12.2023 про перерахунок пенсії в частині долученої довідки про заробітну плату від 18.10.2023 № 361, виданої ПАТ "Варьеганнефть". Рішення суду виконано в межах покладених судом зобов`язань.
На виконання вищезазначеного рішення суду позивачу проведено перерахунок пенсії, заробітну плату обчислено з урахуванням в тому числі довідки, долученої ним до звернення. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,27583, середньомісячний розмір заробітної плати для обчислення пенсії - 15611,96 грн.
Таким чином, розмір пенсії позивача з 01.03.2024 склав 6808,32 грн, в тому числі: 6127,69 грн - розмір пенсії за віком; 83,72 грн - доплата за понаднормовий стаж (за 4 роки); 6211,41 грн - загальний розмір пенсії; 5590,27 грн - розмір пенсії по інвалідності (90 % для обчислення пенсії по інвалідності); 100,00 грн - надбавка 100 грн на індексації з 01.03.2024; 1118,05 грн - підвищення як жителю гірського району. Розмір пенсії обчислено відповідно до чинних норм законодавства.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян, є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058).
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01.07.2000.
Згідно із п. 1 ст. 41 Закону №1058 до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону №1058, якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі, Україна та російська федерація (надалі - Угода), яка поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (ст. 5 Угоди).
Відповідно до ст. 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Згідно із ч. 3 ст. 6 Угоди обчислення пенсій відбувається із заробітку (доходів) за періоди роботи, які зараховуються в трудовий стаж. У тому випадку якщо у державах-учасницях Угоди введено національну валюту, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Законом України від 11 липня 1995 року за №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. москві 15 квітня 1994 року (далі також - Угода від 15 квітня 1994 року).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 за №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: - вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. москві; - доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Згідно з приписами абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, визначено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Відтак, наведені положення зазначених актів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.
За приписами статтею 1 Закону №1058-ІV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
Частинами 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV визначено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Відповідна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 20.03.2019 у справі №688/947/17, від 30.09.2019 у справі №414/736/17 та від 30.07.2019 у справі №373/2265/16-а.
Так, відповідач вказує, що зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії із врахуванням заробітної плати, за період роботи на території російської федерації, відповідно до квартальних відомостей про стан особового рахунку застрахованої особи, від 06.10.2021 за період з 2015 по 2021 роки за рішеннями суду, а також у урахуванням довідки від 18.10.2023 року №361 покладено не було.
Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, у період з 16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс» ОСОБА_1 роботодавцями нараховувалась заробітна плата та здійснювалась сплата страхових внесків, що підтверджується наявними в матеріалах справи Відомостями про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи станом на 01.10.2021 від 06.10.2021 за формою СЗИ-ИЛС, затвердженою наказом Міністерства праці і соціального захисту російської федерації від 09.01.2019 №2н, які надавались позивачем до заяви про перерахунок пенсії. Такий документ підписано посиленим кваліфікованим електронним підписом відповідальної особи. Дані цього документу не викликають обґрунтованого сумніву з приводу факту роботи позивача на відповідному підприємстві на території російської федерації, відтак, підтверджують обставину працевлаштування та отримання заробітної плати.
Крім того, як встановлено судом вище, стаж роботи ОСОБА_1 , зокрема, з  16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс», а також у період роботи з 31.05.1997 по 30.09.2003 в ТОВ "Варбеганнефть" та з 01.10.2003 по 16.12.2009 в ТОВ "Управління технологічного транспорту" встановлено рішеннями Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.11.2023 року у справі №300/3610/23 та від 20.03.2024 у справі №300/991/24, які набрали законної сили.
Відтак, з урахуванням ч.4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені вищевказаним рішенням суду, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.
Щодо посилання відповідача про неможливість зарахування заробітної плати, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують сплату страхових внесків, суд зазначає, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначалось вище, відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Крім того, невідображення даних про сплату страхових внесків в інших документах (довідках) роботодавця, за наявності відомостей про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, не можуть бути підставою для неврахування даних сум при обрахунку пенсії, у зв`язку з чим такі суми заробітної плати повинні бути враховані при перерахунку для визначення розміру пенсії.
До того ж, відповідно до пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, на підтвердження стажу та, відповідно, здійснених відрахувань, приймаються також дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати тощо.
Окрім цього, у контексті вказаного, слід також враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
У межах досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання (перерахунок) пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.
У даному випадку відповідач не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження розміру заробітної плати позивача, що є порушенням вищезазначених норм, а послався лише на відсутність покладеного обов`язку за вищевказаними рішеннями суду.
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду даної адміністративної справи Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, як суб`єктом владних повноважень, на якого покладається тягар доказування правомірності своїх дій/рішень, не надано суду допустимих і належних доказів, які б спростовували дані, вказані у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, а також у довідці від 18.10.2023 року №361, в тому числі в частині відрахування внесків до Пенсійного фонду російської федерації, та доказів на підтвердження вжиття заходів щодо проведення будь-яких звірок зі сторони органу пенсійного забезпечення про сплату страхових внесків за спірний період.
Суд вважає, що вищезазначені відомості підтверджують нарахування позивачу заробітної плати та сплату страхових внесків за період з  16.02.2010 по 15.04.2010, з 01.06.2010 по 23.01.2011 у ТОВ «Управління технологічного транспорту», з 14.04.2011 по 22.01.2012 у ЗАТ «КапРемСервіс», з 24.01.2012 по 01.03.2012, з 16.07.2012 по 12.09.2013, з 13.09.2013 по 15.07.2014, з 16.07.2014 по 21.10.2015, з 22.10.2015 по 30.06.2016 у ТОВ «Управління технологічного транспорту КаРС», з 01.07.2016 по 09.10.2017, з 12.10.2017 по 30.11.2017 у ТОВ «Ресурс», з 01.12.2017 по 03.12.2018, з 04.12.2018 по 31.05.2022 у ТОВ «Р-Транс», а також за період роботи з 31.05.1997 по 30.09.2003 в ТОВ "Варбеганнефть" та з 01.10.2003 по 16.12.2009 в ТОВ "Управління технологічного транспорту", а відтак підлягають врахуванню при обчисленні розміру пенсії, а тому дії відповідача щодо відмови у здійсненні з 11.04.2023 перерахунку та виплати пенсії позивача із врахуванням заробітної плати, що містяться у відомостях про стан індивідуального особового рахунку застрахованої особи, виданий 06.01.2021 року та у довідці від 18.10.2023 року №361 порушують конституційні права позивача на отримання належного пенсійного забезпечення, відтак є протиправними.
Колегія суддів зауважує, що безпідставними є й посилання відповідача на відсутність правових підстав для обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати згідно наданих відомостей та довідки за період роботи у росії через припинення з 01.01.2023 участі росії в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, з огляду на таке.
Відповідно до Постанови КМУ від 29.11.2022 №1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення Україна також вийшла з вищезазначеної Угоди. Проте, як зазначалось судом вище, зазначений міжнародний договір України припинив свою дію для України 19 червня 2023 року. Отже, до цієї дати Україна, як держава-учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті згідно із такою Угодою.
Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати в оспорюваний період, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Окрім цього, згідно із приписами пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Позиція апелянта, як пенсійного органу суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.
Згідно висновків Верховного Суду, сформульованих у постанові від 16.04.2020 у справі № 676/6166/16-а, положення міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
                                             П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року   у справі № 300/7356/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос