30.07.25
22-ц/812/1346/25
Провадження № 22-ц/812/1346/25 Головуючий суду першої інстанції Ротар М.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 473/3033/25
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Крамаренко Т.В., Кушнірової Т.Б.,
при секретарі судового засідання – Біляєвій В.М.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця – ОСОБА_2 , на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ротар М.М., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на дитину.
Позов обґрунтовано тим, що перебував у сімейних відносинах з ОСОБА_3 . Від даних відносин вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі судового наказу, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області 11 квітня 2018 року з позивача на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно стягувалися аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 10 квітня 2018 року і до повноліття дитини.
 В подальшому, згідно рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року раніше визначений судовим наказом розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_5 був зменшений до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, у зв`язку зі зміною сімейного стану позивача, оскільки він уклав новий шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народився син ОСОБА_6 . 
Після винесення вищевказаного рішення суду у позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_7 . На утримання доньки ОСОБА_7 , сина ОСОБА_8 позивач сплачує аліменти на користь ОСОБА_9 в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) відповідно до судового наказу, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 10 квітня 2024 року.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 січня 2025 року, яке набрало законної сили 04 лютого 2025 року у справі № 473/6264/24 суд зменшив розмір аліментів, визначених судовим наказом Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 квітня 2024 року, та стягнув з позивача на користь ОСОБА_9 аліменти на дітей – ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі частки від усіх видів заробітку та інших доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Також, ОСОБА_9 не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. 
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено та стягнуто на її користь аліменти у розмірі частки від доходу ОСОБА_1 .
Тобто зміна сімейного стану – укладення шлюбу з ОСОБА_9 , на користь якої з нього на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 23 травня 2024 року стягуються аліменти в розмірі 1/10 частки заробітку, народження дітей у шлюбі з ОСОБА_9 (сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, та дочки ОСОБА_7 , 2023 року народження), та стягнення з нього на їх утримання на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду від 03 січня 2025, яке набрало законної сили 04 лютого 2025 у справі №473/6264/24, що впливає на його матеріальний стан.
Посилаючись на викладене, позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього на користь ОСОБА_3 коштів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частки заробітку до 1/8 частки заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, стягуваних на дитину з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 186 ЦПК України.
Ухвала суду мотивована тим, що предметом поданого позову є вимога ОСОБА_1 зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь відповідачки ОСОБА_3 на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через зміну сімейного стану. 
Проте в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа № 473/2549/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року у справі № 473/77/22 з 1/6 частки на 1/10 частку заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини відмовлено. 
За такого, суд вважав, що постанова Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року по справі № 473/77/22, яка набрала законної сили, була ухвалена між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця – адвокатка Вуїв О.В., подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати, направити справу до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для продовження розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 186 ЦПК України, оскільки не звернув належної уваги на заявлену підставу позову, яка є відмінною від тієї, що була зазначена при зверненні до суду з першим позовом.
Зазначав, що предметом позову у цих справах є вимога про зміну розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , 2013 року народження, а саме зменшення їх розміру.
Вказував, що підставою даних позовів є в тому числі зміна сімейного стану позивача народження дітей та виникнення обов`язку з їх утримання. Між тим, предметом позову у справі № 473/2549/24 була вимога про зменшення аліментів з 1/6 частки заробітку до 1/10 частку заробітку. Тоді як предметом позову у справі № 473/3033/25 є вимога про зменшення розміру аліментів з 1/6 частки заробітку до 1/8 частки заробітку, яка раніше не заявлялася позивачем. Тобто позовні вимоги та предмет позову в цих справах є різними. 
Відмінною є і підстава позову, якою у справі № 473/3033/25 є зміна не тільки сімейного, а й матеріального стану. Оскільки, заявляючи позовні вимоги у справі № 473/2549/24, ОСОБА_1 вказував, що крім сина ОСОБА_5 , зобов`язаний утримувати сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (станом на час подання позову у справі № 473/2549/24 йому ще не виповнилося 18 років), сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, дочку ОСОБА_7 , 2023 року народження та дружину ОСОБА_9 , яка здійснює догляд за дочкою до досягнення нею трирічного віку. 
Посилався на те, що на підставі судового наказу від 10 квітня 2024 року, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, з нього на утримання сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, та дочки ОСОБА_7 , 2023 року народження, стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (на кожного по 1/6 частки). 
Підставами звернення до суду з позовом у справі № 473/3033/25 є не тільки народження у нього дітей ОСОБА_8 , 2020 року народження та ОСОБА_7 , 2023 року народження. 
Так, на необхідність утримання сина ОСОБА_8 , 2006 року народження в позові ОСОБА_1 вже не посилається, оскільки йому виповнилося вже 18 років, та припинився обов`язок з його утримання. Крім того, ОСОБА_1 посилається на зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання молодших дітей ( ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) – з 1/3 частки його заробітку (тобто по 1/8 частці на кожну дитину) – згідно з рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 січня 2025року, яке набрало законної сили 04 лютого 2025року у справі № 473/6264/24 (тобто така обставина була відсутня на час звернення до суду з позовом у справі № 473/2549/24). А також на набрання законної сили рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23 травня 2024 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частки від заробітку ОСОБА_1 (така обставина була відсутня станом на час звернення позивача до суду з позовом у справі № 473/2549/24). Що в свою чергу призвело до зміни матеріального стану позивача, який після утримання аліментів, отримує грошове забезпечення близько 15 000 грн, тоді як раніше - близько 39 000 грн, що підтверджується довідкою з місця служби. Про що зазначено в позові у справі № 473/3033/25, на відміну від позову у справі № 473/2549/24. Таким чином, обставини, на які посилається позивач у справі № 473/3033/25 відрізняються частково від обставин, на які він посилався у позові в справі № 473/2549/24. Зазначене свідчить про те, що предмет та підстави позовів у цих справах не є тотожними
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначила, що позов ОСОБА_1 щодо зміни частки аліментів є необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Просила у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Через засоби електронного зв`язку 28 липня 2025 року представниця позивача ОСОБА_1 – адвокатка Вуїв О.В., надіслала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, підтримавши апеляційну скаргу. З огляду на викладене та з урахуванням приписів частини 2 статті 372 ЦПК України, апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.
За приписами частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа № 473/2549/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року у справі № 473/77/22 з 1/6 частки на 1/10 частину заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини відмовлено. Зазначена постанова набрала законної сили 18 листопада 2024 року.
Частиною 1 статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені у Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).
Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка міститься в статті 6 "Право на справедливий суд".
У відповідності до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
При відмові у відкритті провадження в справі суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа № 473/2549/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року у задоволенні позовних ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року у справі № 473/77/22 з 1/6 частки на 1/10 частку заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини відмовлено.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що: "позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15).
Тобто, для відмови у відкритті провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України суд мав установити тотожність предмета й підстав позову у справі № 473/2549/24 та у справі, яка переглядається № 473/3033/25. Позивач в апеляційній скарзі заперечував як однакові предмет та підстави пред`явлення позову в справі № 473/3033/25.
За змістом частини 3 статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Як встановлено судом в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа № 473/2549/24 за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_3  про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року у справі № 473/77/22 з 1/6 частки на 1/10 частку заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини. Позов було задоволено частково. Між тим, постановою Миколаївського апеляційного суду від 18 листопада 2024 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено.
У справі, що переглядається, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 січня 2022 року у справі № 473/77/22 з 1/6 частки на 1/8 частку заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття дитини. 
Отже, суб`єктний склад сторін є однаковий у двох справах, предмет позову – зменшення розміру аліментів на сина ОСОБА_5 , 2013 року народження.
Щодо підстав для звернення з новим позовом, то слід зазначити таке. 
У справі № 473/3033/25 позивач обґрунтовував свої вимоги зміною не тільки сімейного, а й матеріального стану. Оскільки, заявляючи позовні вимоги у справі № 473/2549/24, ОСОБА_1 вказував, що крім сина ОСОБА_5 , зобов`язаний утримувати сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (станом на час подання позову у справі № 473/2549/24 йому ще не виповнилося 18 років), сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, дочку ОСОБА_7 , 2023 року народження та дружину ОСОБА_9 , яка здійснює догляд за дочкою до досягнення нею трирічного віку. 
Посилався на те, що на підставі судового наказу від 10 квітня 2024 року, виданого Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області, з нього на утримання сина ОСОБА_8 , 2020 року народження, та дочки ОСОБА_7 , 2023 року народження, стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки від його заробітку (на кожного по 1/6 частки). 
Так, на необхідність утримання сина ОСОБА_8 , 2006 року народження в позові ОСОБА_1 вже не посилається, оскільки йому виповнилося вже 18 років, та припинився обов`язок з його утримання. Крім того, ОСОБА_1 посилається на зміну розміру аліментів, які стягуються на утримання молодших дітей ( ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ) – з 1/3 частки його заробітку (тобто по 1/8 частці на кожну дитину) – згідно з рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 03 січня 2025року, яке набрало законної сили 04 лютого 2025 року у справі № 473/6264/24 (тобто така обставина була відсутня на час звернення до суду з позовом у справі № 473/2549/24). А також до набрання законної сили рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23 травня 2024 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частки від заробітку ОСОБА_1 (така обставина була відсутня станом на час звернення позивача до суду з позовом у справі № 473/2549/24). Що в свою чергу призвело до зміни матеріального стану позивача, який після утримання аліментів, отримує грошове забезпечення близько 15 000 грн, тоді як раніше - близько 39 000 грн, що підтверджується довідка з місця служби. Про що зазначено в позові у справі № 473/3033/25, на відміну від позову у справі № 473/2549/24. 
Таким чином, звернення позивача з позовом у справі № 473/3033/25 викликано зміною обставин, на яких ґрунтувалися вимоги у справі № 473/2549/24.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що підстави позову (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу) у справах № 473/3033/25 та № 473/2549/24 є однаковими.
При постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження в справі суд першої інстанції підстави позову у справах № 473/3033/25 та № 473/2549/24 не аналізував, пославшись виключно на те, що у справах ОСОБА_1 пред`явив аналогічні позови.
У зв`язку із цим суд першої інстанції безпідставно відмовив у відкритті провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 186 ЦПК України та дійшов помилкового висновку, що позивачем вже було подано позов до іншого суду до того ж відповідача з тим же предметом спору та з однакових підстав.
Колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, повернувши позовну заяву ОСОБА_1 .
З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що постановлена судом першої інстанції ухвала є передчасною та не відповідає вимогами статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, а отже право заявника на доступ до правосуддя, закріплене у статті 55 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено.
Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала про відмову у відкритті провадження постановлена судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, й підлягає відповідно до вимог пункту 4 статті 379 ЦПК України скасуванню, а справа поверненню до суду для продовження розгляду.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на зазначену ухвалу суду першої інстанції підлягають розподілу після вирішення справи по суті спору. 
Керуючись статтями 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла його представниця – ОСОБА_2 , задовольнити.
Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2025 року скасувати.
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на дитину направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.В. Крамаренко

Т.Б. Кушнірова

Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.