УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1319/25 Головуючий у 1-й інст. Мороко С. В. 
Номер провадження №33/4805/443/25
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м.Житомир

       Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - Олянюка Віталія Леонідовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 13.02.2025 о 16 год 09 хв в м. Бердичеві по вул. Житомирська, 13, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 1111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Олянюк В.Л., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Вказує, що результат огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння становив 0,25 проміле, що відповідає допустимій нормі алкоголю, відповідно до п.6 ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1968, ратифіковану 25.04.1974 Україною у складі СРСР. Окрім того, вказаний результат не може свідчити про перебування водія у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий, відповідно до відкритих джерел інформації (Інструкція приладу Драгер 6820), є в межах допустимої похибки. Отже, на думку захисника, наявна в матеріалах справи роздруківка-тест не є підтвердженням того, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Також, звертає увагу, що на відеозаписі зафіксовано проходження огляду на стан сп`яніння лише на місці зупинки транспортного засобу. Будь-які докази, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у найближчому медичному закладі матеріали справи не містять. Належні докази підтвердження факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння в матеріалах справи відсутні. 
           Дослідивши  матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги в межах її доводів, приходжу до наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладі охорони здоров`я.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП.
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 245903 від 13.02.2025, відповідно до якого  ОСОБА_1 13.02.2025 о 16 год 09 хв в м Бердичеві по вул Житомирська, 13, керував транспортним засобом Mercedes-Benz Vito 1111 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП(а.с.4); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, від 13.02.2025(а.с.5); результатом тесту № 860 від 13.02.2054, який проведений під відеозапис на місці зупинки транспортного засобу, цифровий показник якого становить 0,25‰ (а.с.3);  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що огляд проведений за допомогою приладу Алкотест «Drager» у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота. Результат огляду на стан сп`яніння 0,25‰ (а.с.6); направленням від 13.02.2024 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.7); копією постанови від 13.02.2025 серії ЕНА № 4068236 Бердичівського РВП, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Вчинення вказаного правопорушення було підставою для зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 (а.с.11); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.8); розпискою про ознайомлення водія з вимогами ч.1 ст.266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.9); довідкою про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с.12); відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та нагрудної камери поліцейського, на яких зафіксований факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та факт проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння. Результат тесту 0,25‰ (а.с.2).
Під час апеляційного розгляду встановлено, що суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1  пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager Alcotest 6820», який показав позитивну пробу 0,25 проміле алкоголю в крові, що перевищує цифровий показник 0,2 проміле алкоголю в крові, встановлений п. 7 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 (далі – Інструкція). На запитання поліцейського, незгоди з результатом огляду  ОСОБА_1 не висловлював, чек за результатами тестування спеціальним засобом, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів в графі «з результатом згоден» та протокол про адміністративне правопорушення підписав без будь-яких зауважень (а.с.3,4). 
Порушень вимог ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, які б могли бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 недійсним, не встановлено.
Протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою та за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 266 КУпАП, лише у разі незгоди особи, яка керує транспортним засобом на проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатом, огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Доводи апелянта стосовно можливої похибки показань газоаналізатора є необґрунтованими та не виходять за межі припущень. Таким обставинам суд першої інстанції надав належну оцінку, обґрунтовано виклавши свої висновки у мотивувальній частині постанови, які не потребують додаткового правового аналізу. З роздрукованого результату приладу «Драгер», за допомогою якого  ОСОБА_1 проходив огляд на стан сп`яніння, вбачається, що останнє калібрування приладу проводилось в межах міжповірочного інтервалу та є діючим, відтак підстави для визнання його результату недійним відсутні. 
Посилання захисника на Віденську конвенцію про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, яка ратифікована Українською СРСР 25 квітня 1974 року, в якості підстави підтвердження того, що ступінь алкогольного сп`яніння, виявлений у ОСОБА_1 під час огляду, не перевищує допустиму норму та визначений рівень, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.
Так, у ст.8 Конвенції про дорожній рух від 08 листопада 1968 року, з доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01 травня 1971 року, міститься норма про те, що у національному законодавстві повинні бути передбачені спеціальні положення, що стосуються керування транспортними засобами під дією алкоголю, а також допустимий законом рівень вмісту алкоголю у крові, а у відповідних випадках - в повітрі, що видихається, перевищення якого є не сумісним із керуванням транспортним засобом. У всіх випадках максимальний рівень вмісту алкоголю у крові відповідно національному законодавству не повинен перевищувати 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, що видихається.
Конвенція про дорожній рух не встановлює мінімального рівня алкоголю в крові або у повітрі, що видихається водієм, а навпаки, встановлює його максимальний рівень, за яким, на думку авторів конвенції, настає алкогольне сп`яніння.
До того ж, вказана Конвенція не забороняє національним органам влади встановлювати інші показники рівня алкоголю, менші за 0,50 г чистого алкоголю на літр крові чи 0,25 мг на літр повітря, який видихається, що й має місце в Україні, де встановлено мінімальний показник рівня алкоголю у крові більше 0,2 проміле алкоголю в крові згідно п.7 розділу ІІ Інструкції. 
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Олянюка Віталія Леонідовича, подану в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 26 лютого 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич